Tervetuloa ohjelmaan Sanaa naisilta. Olen Eijariitta Hurri.
Tänään ohjelman aiheena on 'Hedelmästä puu tunnetaan'.
Luukkaan evankeliumissa sanotaan tällä tavalla (Luuk. 6:43-45)
"Sillä ei ole hyvää puuta, joka tekee huonon hedelmän, -
eikä taas huonoa puuta, joka tekee hyvän hedelmän; -
sillä jokainen puu tunnetaan hedelmästään.
Eihän viikunoita koota orjantappuroista, -
eikä viinirypäleitä korjata orjanruusupensaasta.
Hyvä ihminen tuo sydämensä hyvän runsaudesta esiin hyvää, -
ja paha tuo pahastansa esiin pahaa;
sillä sydämen kyllyydestä suu puhuu.
Jumalan tahdon mukainen elämä tuottaa aina hyvän hedelmän.
Usko näkyy käytöksestä, teoista ja puheesta.
Galatalaiskirjeessä sanotaankin tällä tavalla:
Gal. 6:7 "... mitä ihminen kylvää, sitä hän myös niittää.
Joka lihaansa kylvää, se lihasta turmeluksen niittää;
mutta joka Henkeen kylvää, se Hengestä iankaikkisen elämän niittää.
Ja kun hyvää teemme, älkäämme lannistuko, -
sillä me saamme ajan tullen niittää, jos emme väsy.
Mitä minä sitten kylvän?
Jokainen kylvää hengellisiä tai ajallisia -
oman lähtökohtansa mukaan.
Minkälaista hedelmää kannamme?
Ensiksi voi olla sisäiset hedelmät.
Sitä, että Jumala haluaa kasvattaa ja muokata meidän sisäistä ihmistä -
Kristuksen kaltaisuuteen.
Että meillä on Kristuksen mieli.
Sen hedelmän kypsymiseen menee aikaa.
Se ei tule yhdessä yössä.
Eikä siihen ole oikoteitä.
Jumala käyttää monenlaisia asioita, -
Hän käyttää kärsimystä ja iloa.
Hän käyttää tuskaa ja onnea.
Hän käyttää yksinäisyyttä ja seurassa olemista.
Monenlaisia asioita.
Joskus Hän on vaiti -
ja joskus Hän puhuu monellakin tavalla.
Mutta kaikki nämä yhdessä vaikuttavat meidän parhaaksi.
Että meissä todella kasvaa se Hengen hedelmä, josta Galatalaiskirje puhuu.
Hengen hedelmä on rakkaus, ilo, rauha, pitkämielisyys, ystävällisyys, -
hyvyys, uskollisuus, sävyisyys, itsensä hillitseminen.
Nyt ei ole kysymys monesta hedelmästä, -
vaan yhdestä hedelmästä, jossa on kaikki yhdeksän makua.
Ja me tiedämme tämän -
rakkauden luvun, mikä on kirjoitettu 1. Korinttolaiskirjeen 13. lukuun.
Minkälainen on se rakkauden mauste, mikä on siinä hedelmässä?
"Vaikka minä puhuisin ihmisten ja enkelien kielillä, -
mutta minulla ei olisi rakkautta, -
olisin minä vain helisevä vaski tai kilisevä kulkunen.
Ja vaikka minulla olisi profetoimisen lahja ja minä tietäisin kaikki -
salaisuudet ja kaiken tiedon, ja vaikka minulla olisi kaikki usko, niin että -
voisin vuoria siirtää, mutta minulla ei olisi rakkautta, en minä mitään olisi.
Hetkeä myöhemmin vielä selvitetään, että rakkaus on pitkämielinen, -
lempeä, ei kadehdi, ei kerskaa, ei pöyhkeile, -
ei käyttäydy sopimattomasti, ei etsi omaansa, -
ei katkeroidu, ei muistele kärsimäänsä pahaa,
ei iloitse vääryydestä, vaan iloitsee yhdessä totuuden kanssa;
kaikki se peittää, kaikki se uskoo, -
kaikki se toivoo, kaikki se kärsii.
Yksi mauste on ilo.
Että minulla voi olla se sisäinen iloa, -
on elämässä minkälaisia asioita hyvänsä menossa.
Että minulla on sisäinen rauha.
Rauhan ruhtinas, eli Jeesus, tuo meille sen rauhan.
Eikä minun tarvitse mistään hätääntyä, kun Hän on minun kanssa.
Pitkämielisyys.
Jos minun pitää jotakin asiaa odottaa, tuntuu ettei mitään onnistu, -
siinä tarvitsemme pitkämielisyyttä.
Ystävällisyyttä ihmisten kanssa ollessamme.
Hyvyyttä, uskollisuutta ihmisiä kohtaan ja Jumalaa kohtaan.
Sävyisyyttä ja itsensä hillitsemistä.
Eli näitä kaikkia on Hengen hedelmä.
Ulkonainen hedelmä on sitä, että kun Jumala saa tehdä työtä minun kautta.
Niin kuin Efesolaiskirjeessä sanotaan: -
"Sillä me olemme hänen tekonsa, luodut Kristuksessa Jeesuksessa
hyviä töitä varten, jotka Jumala on edeltäpäin valmistanut,
että me niissä vaeltaisimme."
Ja 2. Korintolaiskirjeessä vielä sanotaan näin -
tästä kylvämisestä ja antamisesta.
"joka niukasti kylvää, se myös niukasti niittää, -
ja joka runsaasti kylvää, se myös runsaasti niittää.
Antakoon kukin, niinkuin hänen sydämensä vaatii, -
ei surkeillen eikä pakosta; sillä iloista antajaa Jumala rakastaa.
Ja Jumala on voimallinen antamaan teille ylenpalttisesti kaikkea armoa, -
että teillä kaikessa aina olisi kaikkea riittävästi, -
voidaksenne ylenpalttisesti tehdä kaikkinaista hyvää;"
Ulkonainen hedelmä on seurausta siitä, -
että kannamme sisäistä elämää Jeesuksessa.
Mutta jos puu ei kanna hedelmää, niin silloinhan on jotakin vialla.
Onko mahdollisesti minun elämässä jotakin sellaista, -
mikä estää sen hedelmän kantamisen.
Ainakin ensimmäisenä tulee mieleen anteeksiantamattomuus.
Täällä sanotaan 2. Korintolaiskirjeessä
"Mutta kenelle te jotakin anteeksi annatte, sille minäkin;
sillä mitä minä olen anteeksi antanut -
jos minulla on ollut jotakin anteeksiannettavaa -
sen olen anteeksi antanut teidän tähtenne Kristuksen kasvojen edessä,
ettei saatana pääsisi meistä voitolle;
sillä hänen juonensa eivät ole meille tuntemattomat.
Jos me emme anna anteeksi, -
niin sielun vihollinen pääsee kiusaamaan sen asian kautta.
Ja ikään kuin meidän ajatuksemme on sidotut sinne menneisyyteen.
Heprealaiskirjeessä sanotaan "pitäkää huoli siitä, -
ettei mikään katkeruuden juuri pääse tekemään häiriötä, -
ja monet sen kautta tule saastutetuiksi"
Jos näin on, silloin me jäämme osattomaksi Jumalan armosta.
Viha estää hedelmän kantamista, -
koska viha virittää riitoja. Niin sananlaskuissa sanotaan.
Itsekkyys estää aina hedelmän kantamisen, -
koska silloin minä ajattelen itseäni enkä toisia.
Laiskuus ja mukavuuden halu, epäusko.
Jeesus sanoi Martalle, kun Lasarus oli kuollut, että -
"Jos sinä uskoisit, sinä näkisit Jumalan kirkkauden."
Uskon, että olen itsekin monta asiaa missannut sen tähden, -
että en ole jaksanut uskoa.
No, onko elämässä mahdollisesti jotakin karsittavaa?
Ainakin joku sellainen ihmissuhde voi olla, -
jos se vie sinua aivan väärään suuntaan -
ja varastaa sinun aikasi sellaisille asioille, jotka eivät sinua rakenna.
Joskus on näin, että hyvä on parhaan pahin vihollinen.
Jos meillä on monenlaisia asioita, jossa haluamme olla mukana -
meidän tulee ymmärtää, että kaikkea emme voi tehdä.
Meidän tulisi aina vain huolehtia omasta sydämen maaperästä, -
koska Sananlaskutkin sanovat -
"Yli kaiken varottavan varjele sydämesi, sillä sieltä elämä lähtee."
Sekin on totta, että jokainen joskus kylvää huonoja siemeniä -
ja saa sitten niittää sen mukaan. Sellaista se elämä joskus on.
Älä lannistu vaikka et heti saisikaan korjata sitä satoa.
Hedelmän kypsyminen todella vie aikaa.
Jos luonnollisesti siemen kylvetään maahan, -
niin sitä täytyy kastella ja sen täytyy saada lämpöä, ravinteita, valoa.
Siinä menee pitkä aika ennen kun se kasvaa.
Ja vielä sen jälkeen menee aikaa, että kypsyy hedelmä.
Tulokseen vaikuttaa myöskin maaperä monta kertaa.
Mutta kun kylvetään siemen hyvään maaperään -
sato voi olla kolmekymmentä, kuusikymmentä tai sata kertainen.
Johanneksen evankeliumissa sanotaan: -
Jeesus sanoo "Minä olen oikea viiniköynnös ja isäni on puutarhuri.
Hän leikkaa pois sellaiset oksat, jotka eivät tee hedelmiä.
Hedelmiä kantavia oksia hän hoitaa.
Hän karsii niitä, että ne tuottaisivat suuremman sadon.
Teitä hän on jo karsinut kaiken sen avulla, mitä minä olen teille puhunut,
jotta saisitte enemmän voimaa ja minä voisin käyttää teitä paremmin.
Eläkää yhteydessä minuun ja antakaa minun elää itsessänne.
Eihän oksa voi kantaa hedelmää, jos se leikataan irti rungosta.
Ette siis tekään, jos teillä ei ole yhteyttä minuun.
Niin, minä olen viiniköynnös ja te olette oksat.
Joka pysyy yhteydessä minuun ja jonka elämässä minä saan vaikuttaa,
se tuottaa runsasta satoa.
Ilman minua te ette voi mitään tehdä.
Ja vielä, minun todelliset oppilaani ovat kuin satoisat oksat
ja heidän tähtensä ihmiset alkavat kunnioittaa Jumalaa."
Tekstitys: Annukka Eskola