Tervetuloa ohjelmaamme. Olen Sointu Thakur.
Tänään kerron teille, kuinka Jumala vastaa ihmeellisesti rukouksiimme.
Katsomme tässä Joonan kirjaa, toinen luku, ensimmäinen jae.
Jumala vastaa, kun huudamme Hänen puoleensa.
Meille oli tulossa Englantiin ystävämme, -
ikäihminen, joka lähenteli yhdeksääkymmentä.
Ei uskossa oleva, mutta sukulainen.
Hän sanoi: "Mitenkä minä pärjään lentomatkan ja löydän sinut kentällä"
Kerroin, että rukoilen ja Jumala johdattaa tämän asian.
Manchesterin lentokentällä on kolme osaa, -
kotimaan -, kansainväliset - ja itämaan lennot.
Finnair laskeutui kotimaan lentoihin siihen aikaan.
Menimme tyttäreni kanssa ajoissa ja ajattelimme mennä kahville -
ja katsella koneen laskeutumista.
Pääsimme perille ja tyttäreni sanoi:
"Mihin aikaan kone tulee ja montako Helsingistä tulee?"
Sanoin, että yksi sieltä tulee kymmenen aikaan.
Olimme eri rakennuksessa, koska olimme menossa kahville.
Minä hämmästyin, mihinkä vieraamme on joutunut.
Hän on ollut tunnin täällä ja minä olen myöhässä.
Sillä samalla sekunnilla edessäni seisoo -
nuori, komea mies, ehkä kolmekymppinen, -
vaaleanruskea safaripuku päällä, työntää kärryjä.
Kärryissä on vieraani matkalaukku.
Hän katsoo minua ja sanoo: "Tässä on".
Silmänräpäyksessä hän on hävinnyt. Siinä seisoo vieraani.
Hän sanoo: "Kiitos, että lähetit hänet minua vastaan".
Sanoin, etten ole milloinkaan häntä nähnyt.
Hän ei ollut lentokentän työskentelijä.
Hänellä ei ollut matkatavaroita. Hän oli Jumalan lähettiläs.
Kysyin: "Kerro nyt, mitenkä hän sinut löysi".
Hän sanoi seisoneensa karusellissa odottamassa laukkuaan.
Mies tulee kärryjen kanssa ja näyttää hänelle, seiso tässä, -
nappaa hänen laukkunsa kärryihin ja näyttää, nyt lähdetään tänne päin.
He menevät tullin läpi, kuten muutkin.
Muut kääntyvät oikealle, ja he vasemmalle, -
koska Jumala tiesi meidän olevan toisessa rakennuksessa.
Siellä hän oli ollut ja sanoin, että missä te olitte tämän tunnin.
Hän sanoi: "Ei, me juuri saavuimme tähän".
Siinä oli Jumalan lähettiläs. Kukaan ei tiedä, missä he tunnin olivat.
Jumala kuuli rukouksen ja lähetti lähettiläänsä taivaasta -
vierastani vastaan. Olimme kiitollisia.
Kerroin, että kyllä sinä nyt uskot, että Jumala vastaa rukouksiin.
Vaikka hän ei ollut uskossa, hän uskoi tämän kuitenkin.
Toisella kertaa minun anoppini, intialainen hindu, hän oli meillä -
ja me aina todistimme Jumalan pelastusarmosta.
Kysyimme, etkö sinä vihdoin viimein halua antaa elämääsi Jeesukselle.
Anoppi, Ami nimeltään, sanoi: -
"Se on mahdottomuus. Jos Jeesus itse ilmestyisi, silloin minä uskoisin".
Jatkoimme rukousta hänen kotiin mentyään.
Muutaman viikon kuluttua, yöllä -
Vapahtaja saapui valkeissa vaatteissa hänen vuoteensa viereen.
Hänen kädessään oli maapallo ja Hän kysyi Amilta:
"Haluatko ottaa minut vastaan?" Ami sanoi: "Kyllä sopii".
Sama tapahtui seuraavana yönä ja se tapahtui kolmantena yönä.
Hän ihmetteli, minkä takia. Hän sanoi ottavansa vastaan.
Ami ei ymmärtänyt, että epäjumalat on poistettava.
Jeesus on ainoastaan Herra yksin, eikä kenenkään muun kanssa.
Hän soitti erään kirkon pastorille -
ja kysyi, mitä se tarkoittaa.
Jeesus on saapunut hänelle ja kysynyt jos hän vastaanottaa Jeesuksen.
Pastori sanoi: "Minä tulen keskustelemaan kotiin".
Hän tuli ja johdatti Amin uskoon ja anoppini on taivaan kirkkaudessa, -
koska antoi elämänsä Kristukselle, tärkein ratkaisu hänen elämässään.
Sitten mieheni, hän on Intiasta kotoisin.
Hän oli entinen hindu guru. Hänen veljensä oli kuuluisa guru.
Hänellä oli kymmeniä tuhansia seuraajia ja hän sairastui.
Rukoilimme tämän perheen puolesta vuosi vuoden jälkeen.
Erään kerran oli syyskuu ja rukoilin, -
että Herra pelasta Ram, ettei hän johdata toisia harhaan, -
koska hän itse kulkee sokeana, tuntematta Kristusta.
Taivas antoi minulle selkeän vastauksen, että Ram pelastuu.
Kerroin perheelle ja kiitimme Jumalaa. Kuukauden kuluttua Ram kuoli.
Mieheni sanoi: "Kuinka voit todistaa, -
että Ram tuli Jeesuksen opetus- lapseksi? Mahtoikohan käydä toisin?"
Aloin rukoilemaan joka päivä:
"Haluan kirjallisen todistuksen, koska sinä lupasit pelastaa Ramin.
Minä haluan sen kirjallisena tämän vuoden loppuun mennessä."
Syys-, loka-, marraskuu, tuli joulukuu, ei mitään kuulunut.
Oli uudenvuoden aatto. Rukoilin vielä vuoteeseen mentyäni: -
"Herra, on minuuteista kysymys, haluan kirjallisen todistuksen."
Kello oli 23.45
Ei minun tullut uni. Menin keittiöön keittämään teetä.
Yhtäkkiä huomioni kiinnittyi pöydän alle pudonneeseen kirjeeseen.
Poikamme oli saapunut evankelioimismatkalta Intiasta.
Hän oli tuonut pastoreiden kirjeet, etteivät ne huku postissa.
Yksi kirje oli pudonnut pöydän alle.
Nostin kirjeen ja avasin sen ja erään kirkon pastori kirjoitti, -
että kuolinvuoteellaan Ram oli pyytänyt häntä selittämään, -
kuka on se Jeesus, joka antaa synnit anteeksi.
Hän oli tehnyt ratkaisun ja tänä päivänä -
mieheni veli on myöskin taivaan kirkkaudessa.
Jumala ihmeellisesti antaa tilaisuuksia, jos me rukoilemme.
Jokainen rukous kuullaan taivaassa. Mikään ei ole turhaa.
Tyttäreni, nuorempana haki uutta työpaikkaa ammatti-ihmisenä.
Tuli käymään kotona ja sanoi: "Äiti, haluaisin tämän työpaikan, -
mutta olen kuullut, että on kahdeksan muuta, pätevämpää, -
kenellä on enemmän työkokemusta. He ovat hakeneet sinne.
Minä haluaisin sen, että rukoillaanko.
Sanoin, että rukoillaan. Jos muut eivät ole rukoilleet, paikka on sinun
Aloin jo kiittämään: "Kiitos Herra, -
tämä työpaikka tulee tyttärelleni, koska Sinä sen annat".
Tuli haastattelupäivä. Hän meni ja palasi jo tunnin kuluttua kotiin.
Kysyin, että missä vika, eivätkö ne ehtineet haastatella sinua.
Hän kertoi, että se työpaikka oli sinä päivänä suljettava -
ja ne kahdeksan muuta olivat kaikki soittaneet,
että he olivat sairastuneet ja hän sai sen työpaikan.
Voi, miten me kiitimme Herraa.
Jumala on mahdottomuuksien Jumala.
Mikä meille on mahdottomuus, se on Hänelle arkipäivän asiaa.
Mikään ei ole Jumalalle vaikeaa.
Tässä kerron vielä erittäin tärkeän asian.
Nuorempi tyttäreni loukkaantui juoksukerhossa.
Heitä juoksutettiin 60 rappusta ylös ja toiset alas.
Hänellä meni jalka poikki.
Sitä ei saatu paranemaan. Kuusi kuukautta jalka oli kipsissä.
Hän kulki kainalosauvoilla, eikä voinut mennä seisomatyöhön.
Hän on yliopiston luennoitsija.
Lapsenlapset kertoivat, että Suomessa on erikoinen ortopedi, -
kuuluisa, joka hoitaa urheilijoiden jalkoja.
Hän on leikannut David Beckhamin jalan ja saanut sen kuntoon.
Kerroin tytölle, että nyt rukoiltiin joka ikinen päivä.
Se lääkäri on löydettävä.
Tiedustelin Suomessa ystäviltäni lääkärin nimeä.
Kuulin, että se on Sakari Orava
En tiennyt enempää. Kerroin Herralle, että Sakari Orava on löydettävä.
Olin pitämässä kokousta Suomessa ja siellä oli Oravan pariskunta.
En tiennyt siitä mitään. Keskustelin rouva kanssa.
Seuraavana iltana rouva oli mukana -
ja esitteli itsensä, että hän on Aira Orava.
Kysyin: "Oletteko te sen urheilukirurgin vaimo".
Että, mikä rukousvastaus.
Hän antoi meille henkilökohtaiset yhteystiedot.
Lopputulos oli, että tyttäreni lensi NEO:n sairaalaan.
Orava tunnisti vian kahdessa minuutissa. Jalka saatiin kuntoon.
Kiitos Herralle. Tänä päivänä hän on juossut Amsterdamin maratonit, -
Irlannin ja Lontoon maratonit, 42 kilometriä ja on terve tyttö.
Saamme kiittää Jumalaa ja Sakari Oravaa, -
jota Jumala on voimallisesti käyttänyt työssään -
ja uskon, että käyttää edelleen.
Mahdottomuuksien Jumala johti minut juuri sopivalle paikalle, -
jossa henkilö, jota me etsimme ja rukoilimme, löytyi.
Saamme kiittää terveydestä. Meidän uskomme on kasvanut.
Rukoilemme suurempia asioita, koska olemme nähneet, -
kuinka suuresti Jumala vastaa mahdottomiin rukouksiin.
Raamattu kertoo meille Matteuksen evankeliumissa:
Sinä katsojani, kolkuta tänä päivänä taivaan ovelle.
Hän avaa, Hän vastaa ja sinä tulet saamaan rukouksiisi vastauksen.
Tekstitys: Tarja Korkeamäki