Tervetuloa ohjelmaan. Nimeni on Marita Rautio.
Puhun erilaisten yhteydestä.
Yhteys, mistä Jeesus tässä Raamatun kohdassa puhui, -
on yliluonnollinen asia.
Sitä ei ihminen itse saa aikaan.
Malliksi tästä yhteydestä, -
Jumala antoi jo luomisessa avioparin, -
miehen ja naisen, jotta he yhdessä olisivat Jumalan kuva.
Jumala on monimuotoinen, mittaamattoman moninainen Jumala.
Hän haluaa, että aviopari yhdessä kuvastaa Hänen moninaisuuttaan.
Hän asettaa kaksi erilaista yhteyteen, jotta niistä tulee yksi.
Hänen tarkoituksensa ei ole, että näistä tulee samankaltaisia.
Jumala rakastaa erilaisuutta.
Hän haluaa tämän toisen puolison antaa.
Niin kuin Hän sano: "sopiva apu", kun Hän loi Eevan.
Se että toisessa on ominaisuuksia, joita toisessa ei ole, -
on suunnaton apu ja siunaus.
Jos ymmärtäisimme avioliiton Jumalan yliluonnollisena suunnitelmana, -
ja siunauksen sisältyvän kahteen erilaiseen vastakappaleeseen, -
ehkä vähemmän taisteltaisiin erilaisuutta vastaan.
Ehkä vähemmän yritettäisiin muuttaa toista kaltaiseksemme.
Ehkä enemmän nähtäisiin rikkautena toisen ominaisuudet.
Me ehkä enemmän osaisimme elää Jumalan kunniaksi avioliitossa.
Jos sen ajattelee vain liittona, jossa yritetään toista muuttaa, -
luonteesta riippuen toinen joko sopeutuu tai alkaa alistaa toista.
Tässä ei Jumalan kunnia tule näkyviin ja siinä on raskasta olla, -
koska pitkäkään elämä ei riitä muut- tamaan kahta ihmistä samanlaisiksi.
Jumalan suunnitelmasta, joka on tarkoitettu olemaan siunaus, -
ei tulekaan täydellinen apu, vaan täydellinen katastrofi.
On tärkeää ymmärtää, että yhteys ja avioliitto sen esikuvana, -
on yliluonnollinen Jumalan suunnitelma.
Tämän mallin on tarkoitus toimia koko seurakunnassa, -
niin että kaikkien välillä olisi samanlainen yhteys, -
minkä Jumala on tarkoittanut avioparin välille.
Valitettavasti tällä hetkellä seurakunta on hyvin hajallaan.
Varsinkin meillä länsimaissa, -
tämä individualismi on ajanut ihmiset siihen, -
että me katselemme uskoa yksilön kannalta.
Pyrimme parantamaan omaa vaellus- tamme ja poistamaan häiriötekijät.
Me ei nähdä sitä, että Jumalan suunnitelma on, -
koko Jumalan perheväki yhtenä koossa, -
sellaisena yhteytenä, josta Hän puhuu Joh. 17. luvussa.
Ei ihme, että yhteyden luominen ei ole onnistunut, -
koska Jumalan vastapeluri, paholainen, Diabolos, -
tekee parhaansa pitääkseen meidät erillään toisistamme.
Vaikka olisi kuinka palavia uskovia, kunhan pysyvät kaukana toisistaan -
ei ole vielä suurta vaaraa, niin kuin nähdään tässä ajassa.
Kun uskovat tulevat yhteen, kuten Jeesus sanoi, -
Tuonelan portitkaan eivät voi voittaa sitä seurakuntaa.
Tämän takia taistelu yhteydestä on niin kova henkivalloissa.
Kovasti viime aikoina uskovat kyllä pyrkii yhteyteen -
ja on löydetty se tärkeänä, -
mutta valitettavasti keinot on kovin lihallisia usein.
Jos katsotaan hedelmää, niin juuri mitään ei olla saatu aikaiseksi.
Tehdään yhteistyöprojekteja ja sovitaan erilaisista toimenpiteistä
Laaditaan sääntöjä, että voitaisiin tehdä yhteistyötä.
Tehdään kompromisseja, rajataan jotain alueita pois.
Tällaisessa rajallisessa ympäristössä Jumala ei voi toimia.
Jumalamme on luova. Hän haluaa jokaiselle Hengen vapauden toimia.
Hän haluaa, että kaikki saavat omana itsenään -
tuoda kulloisellakin hetkellä parhaansa siihen yhteyteen.
Siitä syntyy hedelmää.
Silloin kontrolli ei ole ihmisellä ja sekös usein ihmistä ahdistaa, -
kun ei voi olla varma, kuinka tässä käy.
Toisaalta Jumala antaa erilaisille ryhmille hengellisiä lahjoja.
Valitettavasti monta kertaa joku joukko omii lahjan itselleen, -
ja alkaa jakaa sitä rajallisesti, ehkä omissa tilaisuuksissaan -
ja jopa nimeää oman joukkonsa sen lahjan mukaan.
Tämä ei ole Jumalan tarkoitus.
Jumala haluaa, että jaamme Hänen lahjojaan vapaasti -
ja että hänen antamansa hyvä saa virrata ruumiinjäsenten kesken.
On käynyt monta kertaa, kuten Hes. kirjassa kerrotaan lampaista, -
toiset on aliravittuja ja toiset ylilihavia.
Joissain asioissa jotkut uskovat on hyvinkin ravittuja, -
niin että se saattaa jopa vinouttaa heidän muun toimintansa, -
jolloin painopiste on liikaa siinä yhdessä lahjassa.
Toisaalla on uskovia, jotka nääntyvät sen lahjan puutteessa, -
mikä kuuluisi heillekin.
On yksipuolista ravintoa, on epätasapainoa.
Jumalan seurakunta, Kristus-ruumis, ei pääse terveenä kasvamaan.
Kaikkein pahinta on, jos haetaan yhteyttä sillä tavalla, -
että menemme samankaltaisten porukoihin.
On hyvä olla niiden kanssa, jotka ajattelee asioista samalla tavalla.
Siinä tuntuu hyvältä.
Mutta tässä on suuri, suuri synti.
Me kauhistellaan, että maailmassa on vallalla seksuaalisynnit.
On homoliittoja, on lesboliittoja, on erilaisia sukupuolisyntejä.
Näiden syntien juuri on seurakunnassa.
Samankaltaisten yhteys hengessä, samankaltaisten seuran hakeminen, -
on hengellistä homoutta.
Se on iljetys Jumalan silmissä.
Seurakunnalla ei ole auktoriteettia maailman synteihin, -
niin kauan, kuin elämme hengelli- sesti samanlaisessa suhteessa.
Nyt on aika tehdä parannusta siitä, -
ymmärtää Jumalan mahtava suunnitelma erilaisuudesta, -
siunata erilaisuutta, kiittää sitä.
Sitä ei tarvitse ymmärtää, -
mutta tarvii ymmärtää, että se on Jumalan tahto.
Kun näin tulemme yhteen, saamme vapauden olla oma itsemme.
Ei tarvitse muokkautua toisten sääntöjen tai tahtojen mukaiseksi.
Saamme olla omana itsenämme.
Jumalan henki saa virrata vapaasti, luoda uutta elämää.
Saamme kasvaa tasapainoisesti.
Saamme hyödyntää toisten lahjoja, koska ne ovat meidän lahjojamme.
Yksi Jumala, joka jakaa lahjojaan seurakunnalle, kuten hyväksi näkee.
Kun teemme parannuksen tästä samankaltaisuuden rakastamisesta, -
meille tulee auktoriteetti puuttua maailman seksuaalielämän synteihin.
Emme ole yhtä siksi, että olisimme yksimielisiä, -
vaan siksi, että Korinttolaiskirje sanoo näin:
Tämä on riittävä perusta meidän yhteydelle.
Se erilaisuus on siunattu, yliluonnollinen erilaisuus.
Silloin seurakunta kykenee tekemään niitä suurempia tekoja, -
joista Jeesus puhui.
Silloin seurakuntaa eivät Tuonelan portitkaan voita.
Silloin Jeesuksen rukoilema yhteys toteutuu -
ja maailma näkee, että Jeesus on Jumalan lähettämä Herra ja Kuningas.
Tekstitys: Tarja Korkeamäki