Tervetuloa ohjelmaan. Nimeni on Marita Rautio.
Puhun teille todistajan tehtävästä.
Todistajan tehtävä on erilainen ja enemmän, kuin yleensä ajattelemme.
Jumala on koko luomisensa säätänyt niin, -
että kaikki olemassa olevainen todistaa Hänestä.
Hän on antanut erityisen todistustehtävän Hänet tunteville.
Jopa niin, että hepreankielessä sana seurakunta, -
joka tulee VT:ssa näkyviin puhut- taessa Israelin seurakunnasta, -
on sama sana, kuin todistaja.
Jumala on kutsunut meidät yksilöinä ja seurakuntana -
olemaan Hänen todistajiaan.
Todistajan tehtävän tärkeys nähdään Jeesuksen vertauksessa (Matt.), -
jossa Hän kertoo palvelijoista, jotka saivat eri määrän talentteja.
Kolmas palvelija sai yhden, jonka hän hautasi maahan.
Kun isäntä palasi takaisin, hän alkoi selitellä käytöstään.
"Tiesin sinut kovaksi mieheksi,
leikkaat sieltä, mihin et ole kylvänyt..."
Saiko hän siitä kehuja?
Ei, vaan nuhteita ja häntä nimitettiin laiskaksi palvelijaksi.
Tästä tulee selvästi ilmi, että palvelija ei tuntenut isäntäänsä, -
joka tässä on kuva Jeesuksesta, -
ei todellakaan ole kova eikä ankara.
Hän antoi väärän todistuksen, koska ei ollut itse oppinut tuntemaan.
Tämä voi kuvata sitä, -
että koska hän ei tuntenut Isäntäänsä, Jeesusta hyvin, -
hän oli toisten todistuksen varassa.
Hän oli valitettavasti kuullut, että on kovin ankara isäntä -
ja on parempi olla tekemättä mitään, kuin tehdä virheitä.
Tämä on aivan väärä todistus. Ikävä puoli tässä oli, -
että palvelija, joka toimi väärän todistuksen mukaan, -
hän joutui kärsimään.
Raamatussa kerrotaan, että hänelle määrättiin rangaistus -
ja hän joutui ulompaan pimeyteen.
Tämä kertoo meille, -
kuinka tärkeää on, että Jeesuksesta antamamme todistus on oikea, -
ettemme johda ketään samanlaiseen kohtaloon.
Antaaksemme oikean todistuksen, -
voimme todistaa siitä Jeesuksen elämästä, mikä meillä on sisällä.
Todistajan tehtävä on todistaa elämästä.
Uskova on pieni Jumalan lapsi. Hän voi todistaa Jumalasta Isänä.
Hänen kasvaessaan todistus koko ajan muuttuu ja kasvaa, -
mutta koko ajan todistuksen pitäisi ilmentää elämää hänen sisällään.
Jos puhumme vain tyhjiä sanoja, ehkä Raamatusta luettuja, -
niillä ei ole kantavuutta, ei ole Pyhän Hengen vakuutusta.
Raamatussa sanotaan, että kaikella on oltava 2-3 todistajan vahvistus.
Se tuo mielestäni uskovalle vapauden olla sitä, mitä hän on.
Hänen ei tarvitse todistaa muusta -
ja hän saa todistaa siitä, mikä hänessä aidosti on totta.
Usein me ymmärretään todistajan tehtävä puhumiseksi, -
todistuspuheenvuoroja ja kertomista.
Siihenkin Jumala on kätkenyt ihmeellisesti todistusvoiman, -
sillä kun suomenkielessä vaikkapa sanomme: "Minä olen",
lausumme jokaisessa tällaisessa lauseessa Jumalan nimen.
"Minä Olen Jumala", niin kuin Hän on itsensä ilmoittanut.
Minä olen sinun Jumalasi, joka toin sinut ulos Egyptin orjuudesta.
Nyt olisi tärkeää uskovien harkita, kuinka jatkaa lauseita, minä olen -
niin että näiden lauseiden kautta tuleva todistus olisi totta.
Sekin on totta, että maailma on tällä hetkellä kyllästetty sanoilla
Infoähky on vallannut ihmiset.
Sanoja tulee ja menee. Emme jaksa kuunnella niitä, keskittyä niihin.
Koska ihmiset tietävät sanojen todistusvoiman olevan vähäinen, -
voidaan puhua yhtä, mutta elämä näyttää toista.
Niihin ei tartuta, vaikka ne olisivat oikeita Raamatun sanoja.
Paljon on sellaisia voimattomia sanoja, joita Ap.t:ssa tapaamme.
Siellä oli ylipapin pojat, jotka vannottivat Jeesuksen nimessä, -
yrittivät saada riivaajia lähtemään.
Koska heillä ei ollut oman elämän todistusta Jeesuksen tuntemisesta -
riivaajat eivät säikähtäneet, vaan sanoivat: -
"Jeesuksen minä tunnen ja Paavalin, mutta keitäs te olette".
He raatelivat nämä pojat lopuksi.
Meidän sanoillamme täytyy olla katetta elämässämme.
Tämä sukupolvi kaipaa eläviä sanoja. Tämä maailma huutaa sitä,
että Jumalan sanat ja elämä meissä tulee julki meidän elämämme -
ja myös meidän sanojemme kautta.
Silloin niissä on Pyhän Hengen voima.
Teot sinänsä eivät todista Jumalasta.
Seurakuntaankin on tullut maailman henki, jossa ajatellaan, -
paljon tekoja, vaikkapa hyviäkin, niin kyllä siitä jotain syntyy.
Sana, joka ei pitäisi kuulua uskoville ollenkaan, on kiire.
Kiire tehdä sitä ja tätä ennen kuin Jeesus palaa.
Toki meidän täytyy tehdä tekoja, joihin Hän on kutsunut.
Jeesuksellakaan ei ollut kiire, vaikka Lasarus oli kuollut.
Ylipapin tytär oli kuollut ja Hän seurusteli muiden ihmisten kanssa.
Kuitenkaan mitään ei jäänyt tekemättä. Kuolleet heräsivät.
Jeesuksella ei ole koskaan kiire, eikä meilläkään pitäisi olla.
Sen sijaan ne teot, mitkä todistavat Jumalasta, -
ovat niin voimallisia tekoja, että ilmestyskirjassa sanotaan: -
"Morsiamen hääpukuna ovat pyhien vanhurskaat teot".
Ne on niitä tekoja, joita Herra tekee meidän kauttamme.
Ne ovat Pyhän Hengen motivoimia. Ne eivät ole lihan tekoja.
Ne todistavat maailmalle Herrastamme.
Kuitenkin tässä alussa lukemassani jakeessa sanottiin näin: -
Tulette olemaan minun todistajani.
Tässä ei sanottu, että tulette puhumaan tai tekemään.
Tässä sanottiin, te tulette olemaan minun todistajiani.
Siis meidän tulee olla. Tässä on kyse identiteetistämme.
Koska meidän Jumalamme on "Minä Olen Jumala", mekin saamme olla.
Todistajan tehtävä syvimmiltään on olemista Jumalassa, -
antaa Hänen tulla ilmi kauttamme sellaisena, -
kuin Hän kulloinkin tahtoo.
Joh. kirjeissä sanotaan todella väkevästi näin:
Ei sanota, sellainen kuin Jeesus oli, vaan sellainen kuin on.
Tällä hetkellä Hän on Isän oikealla puolella.
Sellainen kuin Hän on, olemme mekin tässä maailmassa ja ajassa.
Se on valtava todistus.
Sellaisia, kuin kirkastettu Jeesus on valtaistuimella, olemme mekin.
Tällainen todistajan tehtävä on täynnä lepoa ja rauhaa.
Siinä on valtava todistusvoima, joka murtaa kaikki esteet, -
murtaa kaikki Jeesuksen tuntemista vastaan nostetut linnoitukset.
Tällaisen todistuksen kautta maailma uskoo, että Jeesus on Herra.
Tämä on paras evankeliointikeino.
Tässä on se lepo, mihin Jeesus meidät kutsuu.
Tekstitys: Tarja Korkeamäki