SALAAM ALEIKUM
Raamattu sanoo, että kaikki ovat syntisiä.
"Kaikki ovat syntiä tehneet ja ovat Jumalan kirkkautta vailla."
Kukaan ei kykene pelkkään hyvään. Tässä olivat huonot uutiset.
Mutta hyvä uutinen on se, että Jumala antaa syntimme anteeksi -
ja takaa meille iankaikkisen elämän Jeesuksessa Kristuksessa.
Salaam aleikum. Tervetuloa ohjelmamme pariin.
Keskustelemme raamatullisista juhlista ja niiden merkityksestä -
myös nykypäivän näkökulmasta.
On ilo saada toivottaa jälleen rabbi Jason tervetulleeksi seuraamme.
Hän opastaa meitä Raamatun juhlien pariin.
Shalom, rabbi Jason! - Hei, habibi, rakas ystäväni!
Kerroin äsken huonoja uutisia siitä, -
miten kukaan meistä ei voi päästä Jumalan yhteyteen -
tekojen perusteella, koska hyvätkään tekomme eivät riitä.
Omat hyvät tekomme kalpenevat aina Jumalan tekojen rinnalla, -
kuten totesit kerran. Melkoisen musertava ajatus.
Asia on juuri niin kuin sanoit.
3. Moos. 23 kertoo jom kippurista eli sovituspäivästä, -
joka on tishrei-kuun kymmenentenä päivänä.
Pasuunansoiton päivä eli rosh hashana -
on tishrei-kuun ensimmäisenä päivänä, -
ja siitä kymmenen päivän kuluttua on siis jom kippur, sovituspäivä.
Jom kippur on juutalaisille -
vuoden pyhin päivä.
Jom kippurin ja rosh hashanan välistä jaksoa kutsutaan -
kymmeneksi katumuspäiväksi (aseret jemei teshuva).
Näiden 10 päivän aikana puhalletaan päivittäin shofaria eli oinaansarvea.
Miksi näin tehdään, perustuu osaltaan siihen, -
että shofarin ääni on ikään kuin hengellinen herätyskello.
Kun teen pidempiä ulkomaanmatkoja, kuten nytkin, -
kärsin usein aikaerorasituksesta.
Niinpä toissa-aamuna, kun piti tulla ohjelmamme kuvauksiin, -
herätyskellon soidessa painelin vain kellon torkkunappulaa.
Samaan tapaan saatamme liian usein torkkua myös hengellisesti.
Kun Jumala yrittää kutsua meitä, painamme vain torkkunappulaa.
Shofar on hengellinen herätyskello.
Sen on tarkoitus herättää meidät hengellisestä uneliaisuudestamme: -
"Herää, laita asiasi kuntoon Jumalan kanssa, sovituspäivä on tulossa!"
Eli jos nukkuu eikä kuule Jumalan ääntä, -
ei myöskään voi palvella Häntä eikä tiedä saaneensa syntejään anteeksi.
Raamattu sanoo: "Tänä päivänä, jos te kuulette hänen äänensä, -
älkää paaduttako sydämiänne." Meidän pitää havahtua.
Toinen tärkeä näkökohta on se, että synti etäännyttää Jumalasta.
Shofaria on puhallettu -
monissa merkittävissä tilanteissa Jumalan kansan historian aikana.
Yksi näistä tärkeistä hetkistä oli se, -
kun Israelin kansa valloitti Joosuan johdolla Jerikon.
Jumala käski heitä kiertämään Jerikon ympäri -
kuutena peräkkäisenä päivänä liitonarkkia mukana kantaen -
ja seitsemäntenä päivänä seitsemän kertaa puhaltaen samalla torviin.
Silloin kaupungin muurit sortuisivat. Olennaista tässä on se, -
että myös synti on kuin muuri, joka erottaa meidät Jumalasta.
Kuvitellaan, että teen jotakin sellaista, mikä loukkaa pahasti -
esimerkiksi ystävääni, puolisoani tai lapsiani; -
teen jotakin ilkeää, siis syntiä toista ihmistä kohtaan.
Toinen nostaa tällöin välittömästi henkisen suojamuurin välillemme.
Shofaria käytettiin välineenä Jerikon muurien murtamiseen.
Shofarin ääni kuvastaa muutosta, -
ja meidän tulee kokea elämässämme tällainen käänteentekevä muutos.
Jerikossa mukana oli ensinnäkin liiton- arkki, joka symboloi Jumalan Sanaa.
Toiseksi, papit ja kansa ylistivät Juma- laa kaupungin ympäri marssiessaan.
Lisäksi oli vielä shofar, jonka ääni symboloi ikään kuin Jumalan ääntä.
Shofarhan valmistetaan oinaan sarvesta, -
ja sitä varten eläin on tapettava, eli sen veri on vuodatettava.
Tämä kaikki taas viittaa Jeshua Messiaaseen.
Rosh hashanana nimittäin luemme 1. Mooseksen kirjan lukua 22, -
joka kertoo siitä, miten Aabraham valmistautui uhraamaan Iisakin.
Iisakia pidetään Jeesuksen esikuvana.
On ainakin pari asiaa, joihin tämä ajatus perustuu.
Aabraham ensinnäkin sai käskyn uhrata ainoan poikansa, -
ja lähes tekikin niin. Toisekseen, Iisakin piti kantaa uhripuut selässään -
kuten Jeesuskin kantoi ristinpuuta. On monia yhtymäkohtia.
Iisakin asemesta uhrattiin lopulta oinas.
Jeesus taas on Jumalan "oinas", Jumalan karitsa, -
joka uhrattiin meidän sijastamme.
Jumala antoi korvaavan uhrin, jotta meidän ei tarvitsisi kuolla.
Jumalan tarjoama sijaisuhri on siis Jeesuksen veri, -
joka puhdistaa meidät kaikesta synnistä.
Meidän on myös kuultava Hänen äänensä, -
jotta voimme katua tekojamme ja ryhtyä palvelemaan Häntä.
Monet kyllä palvelevat Jumalaa, mutta eivät silti kuuntele Häntä.
Sellainen palvelus on hyödytöntä.
Nimenomaan.
Voimme ajatella sitä, mikä teki jom kippurista vuoden pyhimmän päivän.
Jumalahan pyysi Daavidia ja Salomoa rakentamaan temppelin.
Temppelissä (beit hamikdash) oli kaikkein pyhin, -
jossa säilytettiin liitonarkkia.
Jumala ilmestyi liitonarkin päällä olevien kahden kerubin välistä.
Ylipappi sai astua esiripun taakse kaikkein pyhimpään, -
siis sinne missä liitonarkki oli, ainoastaan yhtenä päivänä vuodessa,-
jom kippurina. Se oli ainoa päivä, jolloin kaikkein pyhimpään sai mennä.
Ylipapin kuului pirskottaa uhrieläinten verta kaikkein pyhimmässä.
Hän pirskotti siellä sonnin ja pukin verta -
kansan syntien sovitukseksi.
Omasta vai kansan puolesta? - Sekä että.
Elämä on veressä. Verta tarvittiin alttarille sovitusta varten.
Raamattu sanoo: "Ilman verenvuoda- tusta ei tapahdu anteeksiantamista."
Liitotkin vahvistettiin verellä.
Sekä liiton solmiminen että sen rikkominen edellyttävät verta.
Minunhan kuuluisi vuodattaa omaa vertani omien syntieni sovitukseksi.
Eli minun pitäisi maksaa omista synneistäni. - Aivan.
Mutta Jumala armossaan lupasi tarjota sijaisuhrin.
Itsensä?
Aluksi, Vanhassa testamentissa, Jumala määräsi eläimiä uhrattavaksi.
Kansan tuli siis uhrata eläimiä syntiensä sovitukseksi.
Tilanteessa kuului sanoa tunnustus eli vidui. Niin tehtiin jom kippurinakin.
Tällöin asetettiin kädet eläimen, esi- merkiksi oinaan tai lampaan, päälle -
ja tunnustettiin siinä kaikki synnit.
Käsien päälle paneminen symboloi syntien siirtämistä eläimeen.
Kyse oli eräänlaisesta elämän vaihtokaupasta: -
Minun olisi pitänyt vuodattaa vertani ja kuolla alttarilla syntieni tähden, -
mutta eläin otti nyt minun paikkani.
Jumala armossaan järjesti siis niin, -
että sijaisuhri uhrattiin puolestani. Se maksoi velkani.
Voisitko nyt avata meille vielä tarkemmin jom kippurin merkitystä?
Mitä se merkitsee meille nykypäivänä?
Kuten olemme jo puhuneetkin, tärkeä osa jom kippurin viettoa olivat uhrit.
Uhreihin kuului muun muassa kaksi pukkia.
Oliko niin, että toinen niistä uhrattiin polttouhrina, -
eli se ilmeisesti poltettiin kokonaan? - Näin on.
Toinen taas oli niin kutsuttu syntipukki eli azazel.
Sen päällä tunnustettiin synnit, minkä jälkeen pukki lähetettiin autiomaahan.
Siellä pukki työnnettiin jyrkänteeltä alas, -
ja se vei siten kuvaannollisesti kaikki synnit mennessään lopullisesti.
Sonnin ja pukin uhraaminen oli siis keskeinen osa tätä käytäntöä.
Jumala oli kuitenkin lopulta osoittava ihmisille paremman uhrin: -
Jeshua Messiaan. Kuten Jesaja 53 sanoo: -
"... hän on haavoitettu meidän rikkomustemme tähden, -
runneltu meidän pahain tekojemme tähden.
Rangaistus oli hänen päällänsä, että meillä rauha olisi, -
ja hänen [Jeshuan] haavainsa kautta me olemme paratut.
Mutta Herra heitti hänen päällensä kaikkien meidän syntivelkamme."
Eli jom kippur viittaa perimmiltään siihen merkittävämpään uhriin, -
jonka Messias suoritti puolestamme.
Tällä uhrilla on valtavan tärkeä merkitys.
Asiaa voi hahmottaa seuraavan esimerkin kautta.
Joskus saattaa käydä niin, että lomilla tai joidenkin juhlien yhteydessä -
innostuu vähän liikaa ja kuluttaa rahaa enemmän kuin olisi pitänyt. - Totta.
Kun sitten myöhemmin saa luottokorttilaskun, -
huomaa pieneksi järkytyksekseen, ettei olekaan varaa maksaa laskua.
Silloin on siis käyttänyt sellaista rahaa, jota itsellä ei oikeasti ole.
Mitä sellaisessa tilanteessa voi tehdä? Voi tehdä niin, -
että maksaa luottokorttilaskusta pelkän minimisumman joka kuukausi.
Niin kauan kuin huolehtii kuukau- sittaisen minimisumman maksusta, -
luottoyhtiö antaa olla rauhassa. - Mutta velkahan silti on ja pysyy.
Ongelma minimisumman maksamisessa on se, -
että silloin maksaa pelkkää korkoa muttei lainkaan pääomaa.
Juuri tätä luottokorttiyhtiöt haluavatkin. Heille sopii, -
että asiakas maksaa iät ajat pelkkää korkoa muttei todellista velkasummaa.
Tämä kuvastaa Vanhan testamentin uhrikäytäntöä.
Heprean sana 'sovitus', kapara, on arabiaksikin lähes sama, eikö?
Kyllä, arabiaksi sanotaan kafara. Eli kutakuinkin sama sana.
Sitä tosin käytetään vain aivan eri merkityksessä.
Yhtymäkohtaa kuitenkin on.
Armoistuimesta käytettiin hepreaksi termiä kaporet.
Jom kippurissa sana kippur tulee sanasta kapar, sovittaa.
Olennaista on se, -
että heprean sana kippur tarkoittaa ainoastaan "peittämistä"; -
peitetään joiltain osin, muttei poisteta kokonaan.
Vanhan testamentin uhreja voi verrata -
luottokorttilaskujen korkojen maksamiseen.
Eli maksetaan juuri sen verran, ettei jouduta ongelmiin.
Niillä uhreilla varmistettiin, ettei jouduttu Jumalan kanssa ongelmiin.
Mutta varsinaista ongelmaa ei niillä saatu kertakaikkisesti häviämään.
Heprealaiskirjeen kirjoittaja käsittelee juuri tätä aihetta -
Heprealaiskirjeen 10. luvussa. Siinä sanotaan seuraavasti: -
"Sillä koska laissa on vain tulevan hyvän varjo, ei itse asiain olemusta, -
ei se koskaan voi samoilla jokavuotisilla uhreilla, -
joita he alinomaa kantavat esiin, tehdä niiden tuojia täydellisiksi.
Sillä eikö muutoin olisi lakattu niitä uhraamasta, -
koska näillä, jotka jumalanpalvelustaan toimittavat, -
kerran puhdistettuina, ei enää olisi ollut mitään tuntoa synneistä?
Mutta niissä on jokavuotinen muistutus synneistä.
Sillä mahdotonta on, että härkäin ja kauristen veri voi ottaa pois syntejä.
Sen tähden hän [Messias] maailmaan tullessaan sanoo: -
'Uhria ja antia sinä et tahtonut, mutta ruumiin sinä minulle valmistit; -
polttouhreihin ja syntiuhreihin sinä et mielistynyt.
Silloin minä sanoin: 'Katso, minä tulen -
― kirjakääröön on minusta kirjoitettu ― tekemään sinun tahtosi, Jumala'."
Kyse on siis Messiaasta, joka pyyhkisi lopullisesti syntimme pois.
Niinpä uskomme, että Messias ei maksanut vain pelkkää "korkoa", -
vaan hän maksoi koko velkasumman. Voimme aloittaa puhtaalta pöydältä.
Mitä muuta jom kippurina tapahtui -
juutalaisen perinteen ja Raamatun mukaan?
On eräs toinenkin tärkeä asia, joka liittyy jom kippuriin.
Muistamme, miten Mooses nousi ylös vuorelle shavuotin aikaan -
ja sai siellä Jumalalta kymmenen käskyä.
Kun Mooses palasi vuorelta, kansa oli... - ...keittänyt melkoisen sopan.
Kansa oli tehnyt syntiä.
Mooses näki, että kansa oli tehnyt itselleen kultaisen vasikan.
Kansa oli valmistanut itselleen epäjumalan ja rikkonut siten käskyjä.
Mooses suuttui ja rikkoi Jumalalta saamansa laintaulut.
Se kuvasti sitä, miten kansa oli rikkonut Jumalan liiton.
Aluksihan Jumala olisi halunnut hävittää kansan.
Mutta Mooses pyysi Jumalaa säästämään kansan.
Herra olisi ollut valmis tekemään Mooseksesta uuden kansan.
Jumala antoi kuitenkin anteeksi kansalle -
ja kehotti Moosesta nousemaan vuorelle toisen kerran.
Mooses teki niin, -
ja vuorelta hän palasi uusien taulujen kanssa juuri jom kippurin aikaan.
Eli Jumala antoi Moosekselle uudet laintaulut nimenomaan jom kippurina.
Mooses palasi vuorelta taulujen kanssa juuri sovituspäivänä.
Sovituspäivänä synnit saatiin anteeksi.
Uudet laintaulut merkitsivät sitä, että Jumala oli antanut anteeksi kansalle -
ja halusi antaa heille toisen mahdollisuuden.
Jom kippur on siis uusien mahdollisuuksien päivä.
Jokainen meistä tekee joskus virheitä.
Jumala lähetti Messiaan, Jeshuan, kuolemaan, -
jotta me saisimme uuden mahdollisuuden.
Lapsena tykkäsin pelata kickball-nimistä pallopeliä.
Pelin sääntöihin kuului yhden ylimääräisen potkun mahdollisuus.
Sitä kannatti käyttää silloin, kun oli tehnyt surkean potkun.
Sai siis uuden yrityksen.
Jumala on uusien mahdollisuuksien Jumala.
Hän iloitsee siitä, kun saa antaa meille uuden mahdollisuuden.
Ajattele vaikka Pietaria, vahvaa johtajatyyppiä.
Mutta niin vain hänkin mokasi pahemman kerran: -
hän kielsi Jeesuksen, vaikka oli hetkeä aiemmin vannonut, -
ettei varmasti kieltäisi Jeesusta koskaan.
Mutta Herra antoi hänelle anteeksi.
Hän antoi Pietarille uuden mahdollisuuden.
Herra myös pyysi Pietarilta, että "ruoki minun lampaitani".
Jumala todella on uusien alkujen Jumala.
Ystäväni, sinusta saattaa joskus tuntua siltä -
kuin olisit tyrinyt pahemman kerran. Kuten Pietari.
Ehkä tunnet olosi todella viheliäiseksi.
Jumala on kuitenkin uusien mahdollisuuksien Jumala.
Hän rakastaa sinua ja on valmis antamaan anteeksi kaikki tekosi.
Muistan kuvaamataidon opettajani, joka tapasi sanoa, -
että taiteessa ei ole virheitä. Sirpa- leistakin voi tehdä jotakin kaunista.
Jumala haluaa toimia juuri näin sinun kohdallasi.
Kun poikani teki virheen piirtäessään,-
kehotin häntä muokkaamaan virheestä jotakin muuta.
Virheestä kehkeytyikin lopulta kaunis teos.
Jumala voi kääntää sinunkin virheesi -
palvelemaan lopulta suurempaa hyvää.
Tämä on erittäin hyvä uutinen.
Jumala antaa meille uusia mahdollisuuksia, -
ja eikö meidänkin kuuluisi toimia samoin toisten ihmisten kohdalla?
Anteeksiantoahan tarvitaan myös ihmisten välillä -
eikä vain ihmisen ja Jumalan? - Kyllä, ehdottomasti.
Shofarin ääni ja jom kippuria edeltävät kymmenen katumuspäivää -
kutsuvat ihmistä katumukseen (teshuva) -
― punnitsemaan tekojaan ja palaamaan Luojan luokse.
Meitä kutsutaan korjaamaan suh- teemme Jumalaan Jeesuksen avulla.
Lisäksi meitä kutsutaan palaamaan omaan itseemme.
Saatamme helposti kadottaa itsemme, identiteettimme ja oman paikkamme.
Olemme ehkä tuhlaajapojan lailla tehneet typeriä valintoja -
ja lähteneet harhapoluille, ja elämä tuntuu valuvan hukkaan.
On palattava takaisin todelliseen itseemme, -
Jumalan luomaan aitoon minään.
Muuten olemme kuin turhautuneita orjia.
Et voi olla joku muu. Opi tuntemaan Jumalan luoma aito itsesi.
Lisäksi on myös korjattava suhteensa toisiin ihmisiin.
Samoin kuin meille on annettu anteeksi, -
meidän tulee antaa toisille ihmisille anteeksi.
Jom kippurina selvitämme välimme Jumalan kanssa.
Mutta ihmisten välisiä suhteita ei jom kippurina voida sovittaa, -
paitsi vain siinä tapauksessa, että pyydetään toiselta anteeksiantoa.
Eli jos emme anna toisille anteeksi, -
emme voi silloin olettaa Jumalankaan antavan meille kaikkea anteeksi, -
kuten Isä meidän -rukouksessa pyydetään.
Matteuksen evankeliumissa -
puhutaan anteeksiantamisen merkityksestä.
Matteuksen evankeliumissa itse asiassa todetaan, -
että jos emme anna muille anteeksi, ei meillekään anneta anteeksi.
Kuinka voisimme odottaa Jumalalta anteeksiantoa itseämme kohtaan, -
jos emme lainkaan halua antaa toisille ihmisille anteeksi?
Todella tärkeää.
Jeesuskin sanoi, että jos olet menossa uhraamaan -
ja muistat olevasi riidoissa veljesi kanssa, -
käy ensin sopimassa veljesi kanssa ja uhraa vasta sitten.
Mainitsit aikaisemmin siitä, -
miten pappi uhrasi omasta ja koko kansan puolesta.
Miksi näin ei toimita enää nykyisin? Siksikö, ettei temppeliä enää ole?
Vai saivatko uhrivaatimukset täyttymyksensä uuden liiton myötä?
Erittäin hyvä kysymys.
Muistatko, kun puhuimme kahdesta pukista, jotka tuli uhrata?
Valinta pukkien välillä tapahtui arpomalla.
- Siksikö, että niitä oli kaksi?
Aivan. Siten valittiin, kumpi pukki uhrattiin Herralle syntiuhrina -
ja kummasta tuli autiomaahan lähetettävä syntipukki.
Uhrattavan pukin arvan oli tarkoitus tulla oikeaan käteen, -
koska oikea puoli symboloi rakkautta, hyvyyttä jne.
Kerrotaan, että kummia asioita alkoi tapahtua -
40 vuotta ennen Jerusalemin toisen temppelin tuhoa.
Arpa ei enää tullut oikeaan käteen.
Temppelin portit avautuivat yliluonnollisesti itsekseen.
Näitä pidettiin tuomion enteinä.
Lisäksi temppelissä käytetty punainen lanka -
muuttui yliluonnollisesti valkoiseksi sovituspäivän uhritoimitusten jälkeen.
Raamatussa sanotaan: -
"Vaikka teidän syntinne ovat veriruskeat, tulevat ne lumivalkeiksi."
Temppelin tuhon alla punainen lanka ei enää muuttunutkaan valkeaksi.
Mitä tapahtui 40 vuotta ennen temppelin tuhoa?
Jeesus saapui tuolloin opettamaan ja julistamaan hyvää sanomaa -
ja antamaan lopulta henkensä pääsiäiskaritsana.
Jom kippur eli sovituspäivä -
viittasi siis lopulliseen anteeksiantoon ja vapauteen, -
jotka toteutuivat Messiaassa Jeesuksessa.
Eläinuhreja ei enää tarvita. On vain hyväksyttävä se kertakaikkinen uhri, -
jonka Jeesus Messias suoritti puolestamme.
Hänessä saamme vapauden ja lupauksen iankaikkisesta elämästä.
Eli kyse ei ole enää velan maksamisesta pikkuerissä, -
vaan joku on jo maksanut koko summan.
- Hän maksoi entiset ja tulevat velkamme.
Ei siis tarvitse enää murehtia sitä. - Ei koskaan enää.
Olennaista on se, etten ole pelastunut siksi, että eläin on kuollut puolestani,
vaan koska Jeesus Kristus kuoli puolestani ristillä.
Olisiko jotain muuta, -
mitä kannattaisi vielä lopuksi mainita jom kippurista eli sovituspäivästä?
Valotan asiaa omakohtaisella tarinalla.
Yksi nuoruusvuosien suosikki- ohjelmistani oli "Ota tai jätä" -show.
Siinä piti valita salkkuja ja päättää, mitä niistä avata ja mistä luopua.
Salkkujen sisällöstä ei siis ollut tietoa.
Lopulta jäljellä oli enää kaksi salkkua.
Toisessa niistä oli miljoona dollaria ja toisessa vain yksi dollari.
Pelaajalla oli yksi salkku ja ohjelmas- sa esiintyvällä mallilla toinen salkku.
Viimeinen kysymys oli: -
"Haluatko pitää nykyisen salkkusi vai vaihtaa sen toiseen salkkuun?"
Pelaajalla ei ollut hajuakaan siitä, -
kummassa salkussa oli miljoona dollaria.
Pelaajan piti valita, ja hän päätyi kädessään olevaan salkkuun.
Hän avasi sen, ja sisällä oli vain yksi dollari. Se oli kaikki, mitä hän sai.
Pelaajalle oli siis annettu vaihtokaupan mahdollisuus, -
mutta hän halusi pitää tiukasti kiinni siitä, mitä hänellä oli.
Hän teki huonon päätöksen. - Entä mitä mahdollisuuksia meillä on nyt?
Herra tarjoaa meille vaihtokauppaa.
Hän haluaa ottaa meidän salkkumme, jotka ovat täynnä -
syntejämme, epäonnistumisiamme, kipujamme, pettymyksiämme -
ja vääriä tekojamme. Jumala haluaa vaihtaa tämän salkun omaansa.
Hänen salkkunsa sisältää pelastuksen ja ikuisen elämän, -
jonka saa uskomalla Jeesukseen.
Ei tarvitse tehdä mitään muuta kuin ottaa salkku vastaan uskossa.
Sen parempaa tarjousta et tule saamaan.
Se on todellakin paras tarjous.
Sinäkin voit tehdä tällaisen vaihtokaupan Jumalan kanssa tänään.
Avaa sydämesi ja sano: "Herra, olen mokannut monia kertoja.
Synnit ja epäonnistumiset vain seuraavat toisiaan."
Raamatun Jumala on uusien mahdollisuuksien Jumala.
Hän antaa sinulle uuden mahdolli- suuden, aivan kuten minullekin.
Sano: "Herra Jeesus, tule elämääni. Anna minulle uusi elämä sinussa.
Haluan, että annat kaikki syntini anteeksi. Otan tarjouksesi vastaan."
Herra siunatkoon ja varjelkoon sinua.
Suomennos: Sirpa Bågman