SALAAM ALEIKUM
Jeesuksen elämän kaikki päätapahtumat -
tapahtuivat juutalaisten juhlien aikaan.
Hänet ristiinnaulittiin pääsiäisenä.
Hän nousi kuolleista ensihedelmien juhlan aikaan.
Ja siitä 50 päivän kuluttua oli helluntai.
Tervetuloa tämän jakson pariin, jossa paneudumme juutalaisiin juhliin.
Vieraanamme on jälleen rabbi Jason.
Hei, ja mukava nähdä jälleen. - Samoin.
Olemme tehneet mielenkiintoista matkaa viime jaksoissa, -
kun olemme tutustuneet juutalaisiin juhliin.
Juhlat ovat Jumalan asettamia määräaikoja, -
jolloin Hän kohtaa meidät.
On merkityksellistä elää Jumalan aikataulujen mukaista elämää.
Jokaisella Raamatun juhlalla -
on historiallinen, hengellinen ja profetaalinen ulottuvuutensa.
On tärkeää myös ymmärtää, -
että samoin kuin Jumala toimi aikoinaan esi-isiemme elämässä, -
Hän haluaa toimia meidänkin elämässämme tänään.
Jumala siis haluaa toimia tänään aivan kuten ennenkin.
Eli kysymys ei ole vain kaukaisesta historiasta tai perinteistä, -
vaan voimme kokea samoja asioita tänäkin päivänä -
Jeesuksen Kristuksen seurassa. - Kyllä, ehdottomasti.
Kun alamme sisäistää ja myös sisällyttää elämäämme -
näitä merkityksellisiä juhlia ja aikoja...
3. Moos. 23 sanoo, että "nämä ovat Herran juhla-ajat".
Ne eivät ole siis vain juutalaisia juhlia, vaan Jumalan juhlia.
Ne kuuluvat meille kaikille.
Jumalan juhlat ovat ilon ja sisäisen muutoksen aikaa.
Ja koska ne kuuluvat kaikille, on myös tärkeää ymmärtää paremmin sitä, -
mitä ne merkitsevät hengelliselle elämällemme tässä ajassa.
Myöskään Jeesuksen persoona ja työ eivät voi avautua kunnolla, -
jos ei ymmärrä näitä juhlia. Näin siksi, että Uudessa testamentissahan -
hyvin moni asia kytkeytyy juuri näihin juhla-aikoihin.
Juhlat liittyvät sitä paitsi myös toisiinsa.
Olemme tähän mennessä puhuneet -
pääsiäisestä ja ensihedelmien juhlasta (jom habikurim).
Tällä kerralla aiheenamme on helluntai eli shavuot. - Näin on.
Liittyykö helluntai jotenkin niihin juhliin, joita olemme jo käsitelleet?
Liittyy ehdottomasti. Se liittyy sekä pääsiäiseen -
että ensihedelmien juhlaan (jom habikurim).
Ensihedelmät tai ensisato uhrattiin Herralle toisena pääsiäispäivänä.
Siitä taas alkoi 49 päivän laskeminen kohti viikkojuhlaa eli helluntaita.
Helluntain hepreankielinen nimi shavuot tarkoittaa 'viikot'.
Laskemme siis 49 päivää viidenteen- kymmenenteen päivään saakka.
Viideskymmenes päivä on merkityksellinen siitä syystä, -
että silloin Herra astui alas Siinain vuorelle (2. Moos. 19:20).
Kansa kuuli Jumalan äänen ja näki Siinain vuoren tulessa.
Juuri tuolloin, shavuotin aikaan, Herra antoi kansalle kymmenen käskyä.
Eli 50. päivänä? - Aivan.
Jumala siis ilmestyi ja antoi Sanansa 50. päivänä.
Juuri niin. Ja merkityksellistä tässä on se, -
että 49 päivän laskeminen yhdistää -
pääsiäisen, ensihedelmien juhlan ja shavuotin eli helluntain toisiinsa.
Asian hengellinen merkitys kytkeytyy -
vapautumiseemme Egyptin orjuudesta.
Jumala haluaa vapauttaa meidät samalla tavalla -
myös omasta, henkilökohtaisesta "Egyptistämme" -
eli kaikista niistä asioista, jotka kahlitsevat ja orjuuttavat meitä.
Raamattu lupaa: -
"Jos Poika tekee teidät vapaiksi, niin te tulette todellisesti vapaiksi."
Mutta vapautus ilman ilmoitusta johtaa takaisin orjuuteen.
Avaisitko tätä hieman lisää?
Tarkoitan tällä sitä, että meidät vapau- tettiin kansana fyysisesti Egyptistä.
- Synneistä, menneisyydestä ja muista asioista?
Tarkoitan ennemminkin sitä, -
että vapautumisen tulee johtaa muutokseen.
Jumala toi Israelin kansan pois Egyptistä, -
mutta Hänen oli myös poistettava Egypti israelilaisista.
On mahdollista vapautua Egyptistä, mutta se voi silti jäädä osaksi ihmistä.
Eli pelot ja kamppailut kalvavat edelleen sisintämme.
Miten on siis mahdollista muuttua? Totuus muuttaa.
Pelkkä vapautuminen jostakin ei riitä, -
vaan on tutustuttava samalla myös Jumalan Sanaan eli totuuteen.
Raamattu sanoo, että "muuttukaa mielenne uudistuksen kautta".
Jos tällaista uudistusta ja muutosta ei tapahdu, -
niin ihminen mukautuu maailmaan.
Totuus vapauttaa ja Jumalan Sana muuttaa.
Jumala siis muutti israelilaisia tuon 49 päivän ajanjakson aikana, -
jotta kansa olisi valmis ottamaan vastaan Jumalan Sanan 50. päivänä.
Jumalan Sana eli totuus saatiin siis viidentenäkymmenentenä päivänä, -
ja tuo totuus auttaa meitä muuttumaan.
Entä mitä tapahtuu Uuden testamentin mukaan 50. päivänä?
Jumala tekee jälleen jotakin hyvin merkittävää: -
Hän vuodattaa Henkensä 50. päivänä. Palaamme tähän kohta.
Mutta on todella tärkeää ymmärtää, -
miksi tällaista päivien laskemisen ajanjaksoa tarvittiin.
Miksi Jumala ei antanut käskyjään saman tien?
Tätä minäkin olisin kysynyt. Ja sitä, miksi juuri 49 päivää.
Mitä merkitystä odotuksella ja päivien laskemisella oikein on?
Se on valtavan merkityksellistä.
Mietitään tätä hetki. Kerron erään muiston lapsuudestani, kouluajoiltani.
Kun kouluvuosi läheni loppuaan, otimme esille kalenterin, -
josta sitten ruksasimme yli päiviä kesäloman alkamiseen asti.
Puhut siis sellaisesta päivien laskemisesta, -
joka liittyy johonkin, mitä odotamme kovasti.
Nimenomaan. Päivien laskeminen kasvattaa jännitystä ja odotusta, -
kun tietää, että hetken kuluttua tapahtuu -
jotakin todella erityistä ja siunauksellista.
Jumala toivoisi omiltaan tämänkaltaista innostunutta odotusta.
Odotammeko Jumalan kohtaamista -
tai luemmeko Raamattua tällaisen innostuksen vallassa?
Tämä oli itse asiassa kehotus, -
ettemme kulkisi jatkuvasti pää painuksissa ja surkean oloisina.
Ei, vaan meidän pitäisi iloita siitä ajatuksesta, -
että pian Jumala tekee jotakin hienoa omassakin elämässämme.
Täsmälleen.
Meillä tulisi olla tällainen riemukkaan innostunut ja odottava asenne.
On muistettava, -
että Jumalan Sana tuo elämäämme merkityksen ja siunauksen.
On myös tärkeää pohtia sitä, -
millä tavalla otan itse vastaan Jumalan siunauksia.
Kun menin kihloihin vaimoni kanssa, halusin tehdä jotakin oikein erityistä.
Vein hänet illalliselle ravintolaan Keskuspuistoon.
Illallisen aikana kaivoin sitten sormusrasian ja laitoin sen pöydälle.
Hän oli kovasti ihmeissään rasiasta.
Pyysin häntä avaamaan sen, ja hän teki työtä käskettyä.
Rasiassa oli sormus, muttei kylläkään kihlasormus.
Olin laittanut sinne purkka-automaa- tista hommaamani leikkisormuksen.
Kun hän ihmetteli asiaa, kerroin, että kyse on esikihlasormuksesta.
Selitin sen tarkoittavan lupausta siitä, että menemme vielä kihloihin.
Hän pani sormuksen sormeensa ihas- tellen, "tämä on niin minun tyyliseni",-
vaikka kyse olikin toki vain halvasta leikkisormuksesta.
Vaimoni lähti käymään naisten- huoneessa ja sanoi sieltä palattuaan: -
"En halua olla töykeä, mutta en ollut tätä ennen kuullut esikihloista.
Pitäisikö minun kertoa tästä perheelleni ja ystävilleni?"
Vastasin, ettei kannata, ja pyysin häntä odottamaan.
Illallisen jälkeen hän kävi taas naistenhuoneessa.
Järjestin sillä aikaa meille gondoli- veneen. Menimme veneeseen, -
ja siellä, kuunvalossa, otin esille oikean kihlasormuksen ja kysyin, -
tulisiko hän vaimokseni. Lauloin hänelle romanttisen laulunkin.
Oikea hetki siis koitti. - Aivan.
Hän vastasi onnekseni "kyllä". Ja niinpä menimme virallisesti kihloihin.
Tällä haluan painottaa sitä, -
miten vaimoni otti iloiten ja innoissaan vastaan nämä molemmat sormukset, -
niin leikki- kuin oikean sormuksen.
Shavuot puolestaan on päivä, jolloin Jumala antaa lahjojaan.
Hän antaa silloin Henkensä ja Sanansa lahjan.
Kuinka otamme ne vastaan?
Kysymys on asenteestamme.
Jumala haluaa pitää meistä hyvää huolta ja antaa meille lahjojaan.
On todella loukkaavaa, -
jos on nähnyt vaivaa ja ostanut tarkkaan harkitun lahjan jollekulle, -
ja sitten tätä henkilöä ei voisi vähempää kiinnostaa lahjamme.
Se on loukkaavaa. Jumalakin tahtoo meidän iloitsevan Hänen lahjoistaan.
Jumalan lahjat voivat muuttaa elämämme, ja siksi niistä on iloittava.
Niinpä odotamme innoissamme sitä, -
että saamme vielä eräänä päivänä aidon sormuksen.
Luku 50 on Raamatussa -
vapauden ja muutoksen luku.
Mietitään hetki raamatullista riemuvuotta (jovel).
Joka viideskymmenes vuosi vangit vapautettiin -
ja velalliset saivat velkansa anteeksi.
Viisikymmentä on siis vapauden ja muutoksen luku.
400 vuotta kestänyt orjuus -
oli vaurioittanut Israelin kansaa pahasti monella tasolla: -
fyysisesti, henkisesti, emotionaalisesti kuin myös ihmissuhteiden tasolla.
Eli myös keskinäisissä suhteissa. - Kyllä.
Kuten siinä kertomuksessa, -
jossa Mooses löytää kaksi israelilaista tappelemassa vihoissaan keskenään.
Aivan. Orjan mielenlaatu oli ajanut heidät siihen tilaan.
Monilla meistäkin on orjan mielenlaatu.
Meidät on jollakin tavalla murrettu ja muserrettu.
Koemme ehkä kateutta ja vihaa toisia kohtaan.
Joillakin saattaa olla köyhyyden mielenlaatu.
Silloin tuntuu kuin itseltä puuttuisi alinomaa jotakin, mitä toisilla on.
Jumala haluaa vapauttaa meidät kaikesta tällaisesta.
Ne 49 päivää merkitsivät hengellisen kasvun aikaa.
Jumala nosti israelilaiset näiden murjotusta tilasta -
ja paransi heidät niin hengellisesti, fyysisesti kuin emotionaalisesti.
Näin kansa oli valmis kohtaamaan Jumalan.
Eli Jumala valmisteli heitä. - Aivan. Puhdisti heidät.
Se oli valmistautumisen aikaa.
Raamattu sanoo, että kun Jumala astui alas Siinain vuorelle, -
kansa "asettui vuoren juurelle".
Kaikki näkivät Jumalan läsnäolon. Kaikki myös kuulivat Jumalan äänen.
Herää kuitenkin kysymys: -
Eikö joukossa ollut lainkaan sokeita, kuuroja tai liikuntakyvyttömiä ihmisiä?
Raamattu sanoo kuitenkin, että "kaikki".
Jumala paransi kaikki. - Halleluja.
Jumala siis paransi sinä päivänä joka ikisen israelilaisen. Hän näet halusi, -
että israelilaiset voivat ottaa Hänen lahjansa vastaan täysin muuttuneina.
Jumala haluaa yhä parantaa meidät.
Ja Hän tahtoo, että otamme vastaan Hänen lahjansa.
Eli lupauksen eheytymisestä, rauhasta ja muutoksesta elämässämme.
Lupauksen siitä, että pääsemme vielä irti siitä paikasta, -
johon olemme jääneet jumiin. Jumala haluaa johdattaa meidät ulos.
Hän haluaa, että tulevaisuutemme on erilainen kuin menneisyytemme.
Miten Jumala sen tekee? Hän antoi Sanansa shavuotina eli helluntaina.
Apostolien teot 2 kertoo siitä, -
miten opetuslapsia käskettiin odottamaan Pyhää Henkeä.
Ennen shavuotia oli siis jakso, jolloin laskettiin päiviä.
Jeesuskin käski odottaa. Ja helluntaina tapahtuikin sitten jotain.
Näin on. Helluntaipäivänä vuodatettiin Pyhä Henki.
Asian merkitys selviää, kun mietimme sitä, miten luomakunta sai alkunsa.
Jumala puhui, ja maailma syntyi. Jumalan Henki liikkui vetten päällä.
Luomakunta sai siis alkunsa Sanasta ja Hengestä.
Uusi luomus meissä syntyy myös Jumalan Sanan ja Hengen kautta.
Ne uudistavat ja muuttavat meidät. Niin tapahtui myös opetuslapsille.
Kuten viime kerralla mainitsimme, -
pelokkaista miehistä tuli rohkeita evankeliumin julistajia.
Muutos tapahtui, koska he saivat Jumalan Pyhän Hengen voiman.
Nämähän liittyvät toisiinsa. Eli Siinain vuorella Jumala antoi Sanansa.
Helluntaina Hän taas vuodatti Henkensä.
Sama Henki mainitaan myös Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa.
Täytyy ymmärtää eräs seikka. Apt. 2 kuvaa helluntaita seuraavasti: -
"... tuli yhtäkkiä humaus taivaasta, niinkuin olisi käynyt väkevä tuulispää."
Lisäksi mainitaan eräänlaisista tulisista kielistä, -
"jotka jakaantuivat ja asettuivat heidän itsekunkin päälle".
Tapahtumat kuulostavat aika oudoilta. Lieneekö kyse Spielbergin leffasta?
Kysymys on Siinain tapahtumien toistosta.
Siinain vuori järisi ja oli tulessa.
Helluntaina taas rakennus tärisi, kuului tuulen humaus ja näkyi tulisia kieliä.
Eli tapahtumat toistuivat lähes samankaltaisina. - Niin juuri.
Eikä siinä vielä kaikki.
Tooran eli viiden Mooseksen kirjan -
vanhimpia olemassa olevia käsikirjoi- tuksia kutsutaan nimellä targumim.
Ne ovat Heprealaisten kirjoitusten muinaisia arameankielisiä käännöksiä.
Ne eivät ole sanasta sanaan -käännöksiä, -
vaan niihin on esimerkiksi lisätty yksityiskohtaisempia selityksiä.
Nämä käännökset kuvaavat, -
että kun Jumala puhui antaessaan kymmenen käskyä Siinain vuorella, -
Hänen suustaan tuli tulta. Tulella oli lisäksi ikään kuin halkinaiset siivet.
Se lensi ja kirjoitti kymmenen käskyn kirjaimet tauluihin.
Targumim-käsikirjoitusten kuvailemat halkinaiset tulen siivet -
ovat siis sama asia kuin -
Apostolien tekojen 2. luvun kuvaus tulisista kielistä.
Näillä tapahtumilla on hämmästyttävä yhteys. Ja mikä tuo yhteys sitten on?
Siinain vuorella kansa vastaanotti kymmenen käskyn taulut.
Eli Jumalan Sanan.
Mutta olennaista on se, että Israel ei pystynyt pitämään Jumalan käskyjä.
Mooses murskasi taulut nähdessään kansan palvovan kultaista vasikkaa.
Jer. 31:31 puhuu Jumalan lupaamasta uudesta liitosta: -
"... minä teen Israelin kanssa uuden liiton; -
en sellaista liittoa kuin se, jonka tein heidän isäinsä kanssa..."
"Minä panen lakini heidän sisimpään- sä ja kirjoitan sen heidän sydämiinsä."
Tulisten kielten ilmestyessä opetuslasten päiden päälle -
Jumala vihki uuden liiton.
Nyt Hän kirjoittaisi käskynsä kansansa sydämiin eikä siis kivitauluihin.
Todella merkityksellistä. - Aivan.
Tiedämme ensinnäkin nyt sen, mitä Siinain vuorella tapahtui.
Mutta tiedossamme on myös se, -
miten ihmiset myöhemmin helluntaina alkoivat ymmärtää toisiaan.
He tulivat eri taustoista ja kansoista, mutta Jumalan odotus yhdisti heidät.
Juuri näin. Ja uskon, että tämän kaiken merkitys on osaksi siinä, että...
Mainitsit aiemmin siitä, -
että Israel olisi voitu vapauttaa Egyptistä 40 vuotta aikaisemminkin.
Mutta kansan keskinäisen vihan- pidon vuoksi vapautus viivästyi.
Keskinäisen vihansa takia he aluksi hylkäsivät Mooseksen pelastajanaan -
ja joutuivat siksi odottamaan.
Kun Jumala johti kansan pois Egyp- tistä, he olivat siinä vaiheessa vielä -
varsin eripuraisia ja rikkinäisiä pitkän orjuuden jäljiltä.
2. Moos. 19 kertoo israelilaisten leiriytymisestä Siinain erämaahan.
Hepreankielisessä tekstissä sana 'leiriytyä' esiintyy kahdesti peräkkäin.
Ensimmäisellä kerralla 'leiriytyä' on monikossa, toisella yksikössä.
Miksi samassa virkkeessä käytetään sekä monikkoa että yksikköä?
Sillä kuvataan israelilaisten muuttumista eripuraisesta joukosta -
yhtenäiseksi, yksimieliseksi kansaksi.
Jumalan läsnäolo ja voima -
ilmenevät suhteessa Hänen kansansa parissa vallitsevaan yhtenäisyyteen.
Siksi Apostolien teot 2 puhuu helluntain yhteydessä -
Jeesuksen seuraajien keskinäisestä yksimielisyydestä.
Heidät oli yhdistettävä -
kuten Israel yhdistettiin Siinain vuorella.
Näin he olivat valmiita ottamaan vastaan Jumalan ilmoituksen, -
joka muuttaisi elämän.
Meidän tulisi tavoitella yhteyttä yhtä lailla nykyäänkin -
seurakunnassa, avioliitoissa, kodeissa...
Meidät yhdistää Jumalan Sana ja Henki, ei politiikka.
Omassa maassani Yhdysvalloissa -
on tällä hetkellä paljon poliittisia ja eri ryhmien välisiä jännitteitä.
Jumala taas toivoo, että olisimme yhtenäisiä. Hän loi meidät perheeksi.
Jeesus sanoi: "Siitä kaikki tuntevat teidät minun opetuslapsikseni, -
jos teillä on keskinäinen rakkaus."
Tarvitsemme sydämen yhteyttä ja ykseyttä.
Yhteyden ansiosta mekin olemme nyt täällä yhdessä.
Toinen meistä tulee muslimi- ja arabitaustasta, -
toinen taas juutalaisesta taustasta.
Messias yhdistää meidät.
Ja juuri sitä paholainen vastustaa.
Niin juuri, koska yhtenäisinä meillä on voima muuttaa maailmaa.
On toinenkin tärkeä näkökohta.
Pietari ja Johannes rukoilevat (Apt. 3) ramman kerjäläismiehen puolesta, -
joka paranee ja pystyy yhtäkkiä kävelemään.
Tämäkin tapahtuma ajoittuu helluntaihin.
Aivan kuten Israel parani ja pystyi sei- somaan, niin kävi nyt tällekin miehelle.
Uskon, että Jumala tahtoisi meidän jokaisen kokevan -
omakohtaisen helluntain.
Hän toivoo jokaisen ottavan vastaan Hengen, joka parantaa ja eheyttää.
Ja edelleen, että sen saman Hengen voimassa lähtisimme -
julistamaan ja rukoilemaan ihmisille parantumista ja eheytymistä -
kaikista heidän vaivoistaan ja rikkinäisyydestään.
Ennen kuin rukoilet kaikkien apua tarvitsevien puolesta, voisitko vielä -
kommentoida shavuotia eli helluntaita Uuden testamentin näkökulmasta?
Silloinhan katsotaan uuden liiton seurakunnan saaneen alkunsa.
Mielestäni on erittäin merkityksellistä...
Olemme puhuneet aiemmissa jaksoissa siitä, -
miten jokaisella liitolla on oma merkkinsä.
Uuden liiton tärkein merkki on Jumalan lupaus siitä, -
että Hänen Henkensä tulisi asumaan meihin.
Paavali viittaa Pyhään Henkeen ikään kuin kihlasormuksena.
Kihlasormushan on lupaus tulevasta avioliitosta.
Sen myötä lupaan sitoutua ja omistautua omalle rakkaalleni.
Meissä asuva Jumalan Henki saa aikaan muutoksen elämässämme.
Mutta sen lisäksi Henki on lupaus siitä, että sulhasemme eli Messias -
palaa morsiamensa eli seurakunnan luokse.
Tuolloin järjestetään valtava hääjuhla.
Ja me pääsemme osallisiksi tuosta Jumalan valtakunnan juhlasta.
Helluntai on muistutus nimenomaan tästä lupauksesta.
Mutta on vielä muutakin. Jeshua totesi: "... joka uskoo minuun,-
myös hän on tekevä niitä tekoja, joita minä teen, ja suurempiakin."
Tällä hän tarkoitti, että se sama Henki, jonka voimalla hän teki ihmeitä, -
tulisi asumaan myös meihin, -
niin että voimme kulkea Jeesuksen yliluonnollisessa voimassa.
Tämä koskee jokaista, joka uskoo ja ottaa vastaan Pyhän Hengen lahjan.
Hengen voimasta ihmisen oma elämä voi muuttua, -
ja lisäksi hän voi olla Jumalan käytössä -
tuomassa muutosta muillekin, juuri niin kuin opetuslapsetkin tekivät.
Rukoiletko vielä, että jokainen voisi kokea helluntain elämässään?
Rukoilen kaikkien katsojien puolesta, että he avaisivat sydämensä -
vastaanottamaan sinun Sanasi ja Henkesi lahjan.
Pyydän, Jumalan Pyhä Henki, -
tule ja täytä jokainen katsoja sinun voimallasi ja läsnäolollasi.
Paranna, eheytä ja muuta heidät -
Henkesi ja Sanasi kautta.
Anna vanhan väistyä ja uuden tulla tilalle.
Pyydämme jokaiselle henkilökohtaista helluntaita -
Jeshuan Messiaan nimessä, aamen.
Toivomme, että tällainen helluntai -
voisi viipyä sydämessäsi, kodissasi ja seurakunnassasi.
Muista: Jumalan Sana vapauttaa sinut. Ja totuus taas muuttaa elämäsi.
Suomennos: Sirpa Bågman