Bön är en av livets viktigaste saker. Det är tiden vi kommer till Gud, -
öppnar våra hjärtan och våra sinnen och talar med Honom.
Välkommen till detta nya avsnitt av Salaam Aleikum -
där vi ska tala om detta ämne, bön. Som vanligt har vi med oss -
vår gäst här i studion, rabbi Jason. Hur är läget, Jason? - Hur är läget?
Habibi, så kul att var med dig! - Shalom, gott att se dig!
- Du får mig att le, jag älskar dig. - Tack så mycket.
I förra avsnittet talade vi om bön och konceptet med bön -
och vi såg skillnaden mellan bön i judendom, islam och kristendom -
och hur vi talar om Gud. Men i dag vill jag fråga dig något.
Var finner vi början på bönen? Är det i ritualerna vi har nu -
eller vart kan man knyta hela konceptet med bön?
- Det är en fantastiskt bra fråga. Bönen börjar i begynnelsen.
- Bereshit? - Bereshit, till 1 Mos första kapitel -
där det står om att Gud skapade Adam och Chava, Adam och Eva -
och Han placerar dem i Gan Eden, i Edens lustgård.
Den traditionella förståelsen av Guds syfte med att placera dem där -
brukar översättas så här: Gud satte dem där för att odla och bevara den.
Men ordet där översätts inte bäst till "odla och bevara" utan till "tillbe".
För på hebreiska är ordet för tillbedjan "avodah" samma ord som för "arbete".
Så det finns en koppling, men gram- matiskt kan det inte betyda arbete -
utan det måste vara "tillbedjan" och Gud placerade inte Adam och Eva -
i lustgården för att vara trädgårdsmästare.
Syftet var mycket högre. - Att tillbe Honom.
- Ja, att känna Honom och tillbe kungars Kung.
Vi skapades för att tillbe Herren vår Skapare.
Jag tycker att det är betecknande att ordet för "arbete" och "tillbedjan" -
kommer från samma rotord, jag tror faktiskt det finns ett djupare budskap.
Budskapet är att skillnaden mellan arbete och tillbedjan -
är vem man gör det för. - Vad menar du med det?
- När man lever sitt liv och gör allting till Guds ära -
då blir även saker vi gör för att försörja oss och vår familj -
en tillbedjanshandling, för vi gör det för ett högre syfte -
inte bara för att främja oss själva. Vi gör det för att ge Guds namn ära -
och vara en välsignelse för vår familj och våra vänner.
Det är vad Bibeln säger, att våra liv ska vara en tillbedjan till Gud -
oavsett vad vi gör? - Ja, jag tror att det är en del -
av vad Paulus menar när han säger: "be alltid". (Ef 6:18)
När vi lever utifrån utgångspunkten att vilja förbli anknuten till Herren -
då blir våra liv en sorts levande bön och jag tror det är så betydelsefullt -
det vi har talat om förut att Gud skapar en värld genom ord.
- Gud talade. - Gud talade och världen blev till.
Och sedan skapade Han människan till sin avbild och en av de urgamla -
arameiska över- sättningarna av 1 Mos -
översätter att Gud blåste in livsanden i människan. - "Nefesh" - Ja.
Och människan blev en talande varelse. Så ett av grunddragen -
som det innebär när man är skapad till Guds avbild -
är att vi har förmågan att tala och kommunicera.
Så Gud talar så att vi skapas, Han andas in livsanden i oss -
och nu kan vi tala, så när vi tillber Gud och ber ger vi tillbaka -
just den anda till Gud som Han andades in i oss, som gav oss liv.
Vi ger tillbaka det till Honom, bara tänk på det ett ögonblick.
Man kan inte leva utan syre. - Nej.
- Eller hur! Kan man inte andas blir man hjärndöd och dör. - Ja.
- Det syret betyder fysiskt för kroppen - bön är själens syre.
- Så när vi kommunicerar med Gud och Gud kommunicerar med oss -
är det för att det är så Han designade att vi skulle leva. - Absolut.
Våra själar skrumpnar och dör på insidan -
om vi inte får ha denna gemenskap med vår Skapare, -
med Herren genom Jeshua, Jesus, Messias.
Jag tycker att detta är så intressant.
Vi är inte fysiska varelser som gör en andlig erfarenhet -
vi är andliga varelser som gör en fysiskt erfarenhet.
Först och främst är vi ande, människans andliga sida är viktigast.
I Bibeln återfinns termen bön i de hebreiska Skrifterna, och i NT.
Vilken är den bibliska terminologi Bibeln använder för detta ord -
i de hebreiska Skrifterna och i NT?
Det ord som främst används i de hebreiska Skrifterna är ordet "tefilah".
Eller i plural "tefilot". Det är det huvudsakliga ordet för bön.
Det kan betyda endera av två saker i sin "shoresh" i sin grundform.
Det ena är att ordet "tefilah" kan knytas till konceptet att "fästa".
- Menar du att fästa en sak vid en annan, eller?
- Ja, detta handlar om bönens mål. Bönens mål är att fästa mitt hjärta, -
min själ, min ande vid Herren.
Att leva i en ständig anknytning, som vi talade om förut är vi skapade -
för anknytning. Det finns en intressant vers i "Devarim" 5 Mosebok 4:4 -
där det står: "Men ni som höll fast vid Herren er Gud ni lever alla än i dag."
Vad lär detta oss? Liv kommer genom anknytning.
Liv kommer genom att hålla sig till Herren -
som en make håller sig till sin fru och en fru till sin make.
Det är bokstavligen i denna intima anknytning liv föds och kommer fram.
- Så denna terminologi används för ordet "bön", att hålla sig till, -
vara i relation med, vara ett, relaterad till Gud, -
kommunicera med Honom med allt som är i oss?
- Absolut, med hela vårt hjärta, med hela vår själ och all vår kraft.
Vi var ämnade att vara i en relation med Gud genom Jeshua Messias, -
återlösaren, och det är kärnan och grunden för vad som ger livet mening.
Tänk på det, vad är det viktigaste för livets mening? Det är kärlek.
Därför finns så många filmer, sånger, poesi och TV-program om kärlek.
- Det är mänsklig kärlek som faktiskt ibland har problem.
- Jag tror mänsklig kärlek avsågs att reflektera den gudomliga kärleken -
och den djupare tanken att kärlek handlar om anknytning.
Den handlar om relation och intimitet. Precis som vi inte -
kan leva utan mänskliga relationer kan vi inte leva utan Gud i våra liv.
"Tefilah" kan relateras till ett annat hebreiskt ord -
som ungefär betyder "att döma", inte att döma på ett negativt sätt -
utan mer som "självrannsakan" att när jag ber vänder jag mig inåt -
och jag ser på mitt liv och säger: "sakerna jag gör, orden jag talar -
för de mig närmare eller längre bort från Gud?
- Att inspektera mina handlingar, sättet jag lever, hur jag tänker -
även när människor inte ser mig? - Absolut. Det är väldigt intressant.
För jag tror att det är lätt att göra religiösa handlingar, ritualer, -
traditioner och verka väldigt andlig och helig, väldigt religiös, -
och vi kan verka på ett sätt utanpå men vara helt annorlunda inuti.
Jag tror att ett av sätten man kan avgöra detta är när -
Jeshua säger att där någons skatt är... - Där är hans hjärta. - Just det.
Så hur vet man var någons hjärta är? Man ser på deras skatt.
Man avgör vad skatten är. Vilka saker spelar störst roll?
Ett väldigt praktiskt sätt att bedöma sitt liv och fråga sig -
hur jag vet vad min skatt är... - Hur bedömer man det?
Jag tror att det finns två praktiska sätt. Ett sätt är att titta efter -
i ditt checkhäfte och se på hur du spenderar dina pengar.
Sättet du spenderar pengar på säger mycket om vad du värderar i livet.
Det berättar vad jag, när jag har arbetat hårt, ger till och investerar i.
Men det andra sättet att granska hjärtat är: vad ber jag om?
Ber jag bara: "Gud, ge mig, ge mig, ge mig"?
Eller ber jag: "Gud, anknyt mig till Dig, låt mig lära känna Dig."
- Och prisar Honom. - Prisar och tackar Honom för allting.
Jag vaknar varje dag, det är Guds gåva. Jag har familj och vänner, -
mat, ett hus, ett jobb, vi borde tacka Honom för det.
Så det finns ett sätt att bedöma våra hjärtan utifrån vad vi ber.
Ber jag för andra människor?
Att Gud ska hjälpa, välsigna och hela dem? Allt sådant.
- Så först var det att anknyta i en relation med Gud.
För det andra att bedöma och inspektera...
- Kvalitén på den anknytningen, relationens kvalité.
- Varför? Bara för att få någonting, eller för att prisa Gud?
Därför står det ofta i de hebreiska Skrifterna att när människor ber -
så prisar de först Gud för den Han är. Ibland påminner de Honom om Hans -
löften och sedan tackar de Honom. De behandlar Honom inte -
som en maskin man lägger pengar i och något annat kommer ut.
- Ja, det står i Ps 100:4 "Gå in i hans portar med tacksägelse, -
i hans gårdar med lovsång." Så jag tror att detta -
att börja med att tacka och prisa Honom är väldigt mäktigt.
- Hur försäkrar vi att bönen inte bara blir ord som vi repeterar -
och traditioner som vi fastnar i utan att mena det?
Hur kan vi försäkra att inte detta blir vår destination?
Bibliskt, och utvecklat i det judiska folkets bönetradition -
finns det två koncept: "keva" som betyder "fixerad" -
att prästerskapet helt tydligt, under tempelgudstjänsten på Davids tid -
läste färdiga böner, liksom Jesus, när lärjungarna bad "lär oss att be" -
lärde dem det vi känner till som bönen "Fader vår", -
så det finns vissa givna böner tänkta att vi ska recitera regelbundet.
Men självklart finns faran att dessa böner bara rabblas utantill.
Jesus själv varnade mot detta i Matt 6:7 "Och när ni ber ska ni inte rabbla -
tomma ord som hedningarna. De tänker att de ska bli bönhörda -
för sina många ords skull." Så det handlar inte bara om orden vi ber.
Viktigast är "kavanah" som är ett hebreiskt, bibliskt koncept -
som betyder "att vända våra hjärtan mot himlen" -
bokstavligen att "göra rakt" som en pil som träffar målet.
- Man siktar mot något särskilt. - Ja, det är hjärtats inriktning.
För uppriktigt sagt finns det stunder när vi vet att vi borde be -
och vi är trötta, eller jättestressade. Många ber innan vi äter vår mat.
Och det kan vara så lätt att bara rabbla en bön utan att tänka.
- Utan att mena den. - Man tänker inte på vad man säger, -
man menar inget, man har inget fokus, ingen avsikt bakom det.
Så vi måste försäkra att orden som lämnar vår mun kommer från hjärtat -
och att vi menar det vi säger utifrån det hjärtat är fullt av.
- Vad hjärtat är fullt av talar munnen. - Exakt. - Amen, fantastiskt.
Så vi måste bevara våra hjärtan i denna fråga om bön -
och inte bara upprepa saker som vi inte tänker på.
Finns något annat som kan hjälpa oss att verkligen fokusera på att be?
Ja, det finns något som också är väldigt betydelsefullt.
Som vi sade är en av termerna för bön är konceptet att "döma" -
och jag tycker att det finns en aspekt av bön, Paulus säger: -
"gör varje tanke till en lydig fånge" (2 Kor 10:5) och jag tycker att vi -
många gånger när vi ber, och Paulus säger: "be ständigt" -
att detta delvis betyder att vi ofta under dagens gång, -
medan vi försöker knyta an till Gud, genom bön och begrundande -
eller genom att läsa Skrifterna, att negativa tankar kommer upp.
Människor har så ofta sagt ovänliga ord, vi tänker ovänliga saker -
om oss själva och ofta måste vi bokstavligen ta tillfånga varje tanke, -
ta tillfånga dessa lögner och säga "Gud skulle aldrig säga så om mig."
- Och be emot det? - Ja, vi kastar det bokstavligen -
till marken och vi säger raka motsatsen. Känner jag mig "dum" -
och "Gud älskar nog inte mig, Han vill nog inte höra min bön" -
eller "Jag är värdelös" så är detta lögner, det är inte Guds röst.
Det är fiendens röst så bönen hjälper oss bland annat -
att avgöra om det är Guds röst, Guds löften, Guds sanning -
eller de negativa lögner som människor talar över oss, -
eller som vi själva talar ut över oss, som ofta har djävulen som ursprung.
Han är lögnaren som vill bryta ner oss och förstöra våra liv -
för han kommer för att stjäla, slakta och förgöra.
Vi måste lära oss att säga motsatsen för att ha överflödande liv.
- Jag har två frågor för den återstående tiden.
När jag var i Jerusalem såg jag judarna be så här, -
när de stod framför muren och de har på sig någon sorts sjal.
Vill du berätta vad den innebär och har för betydelse.
- Jag vill bara säga en sak till före det.
Bara några saker som kan hjälpa vårt böneliv att ha denna intention.
Be högt. Ibland hjälper uttalad bön oss att inte störas av distraherande tankar.
En annan sak är att be ut Skrifterna. Öppna psaltaren, öppna textavsnitt -
och läs dem och be ut dem som din bön. Eller skriv ner din bön och tanke.
Ett annat sätt i Bibeln till hjälp för att nå detta "kavanah" -
är, om du lade märke till dem som bad vid västra muren i Jerusalem -
så rör ofta judar på kroppen, eftersom David sade i psaltaren: -
Varje ben i min kropp ska prisa Dig (fr eng övers anm).
- Allting i mig. - Allting! Så ibland när vi har svårt att sitta still -
så är det okej. Man kan använda sin kropp, man kan gå omkring -
man kan sjunga, man kan göra vad som helst, det är hjärtats syfte -
som riktas till Honom, man kan till och med måla.
Man kan uttrycka sitt hjärta och sin bön på olika sätt inför Gud -
vilket är betydelsefullt. En sak som är avgörande särskilt på morgonbönen -
är det du nämnde "talliten" som judiska män bär. Det är en bönesjal.
Det är tradition att man uttalar en välsignelse innan man tar den på sig.
Så jag ska sätta på mig den snabbt.
Vanligtvis står man upp men jag sitter kvar.
Tanken bakom bönesjalen kommer från 4 Mos 15:37 -
där Gud befaller folket att sätta tofsar på sina "knaf", sina "kanfot" -
i hörnen på sina kläder. Det kan verka underligt -
varifrån denna tradition kommer. Den kommer från spejarnas synd.
Tolv spejare sändes in i landet. De såg jättarna där och fruktade -
och hade inte tro för att gå in och ta landet, -
för de trodde att de aldrig kunde vara starka nog.
Det var deras ögon som gjorde så de tappade modet och tron -
så Gud gav oss dessa tofsar, det är samma ord -
som används om spejarnas synd men positivt - att när vi ser dessa tofsar -
med våra ögon ska vi minnas Guds löften, vi ska minnas Guds storhet, -
vi ska minnas behovet av att vara trogna Gud -
och våra ögon ska inte leda oss vilse och ha begär till det vi ser.
- Vilken strålande idé. - För tron och synen hör samman.
"Tron är en övertygelse om det man hoppas, en visshet om ting -
som man inte ser." (Hebr 11:1) Man blir aldrig mer än man kan se.
Trons grund är att kunna se det andligt med sinnets ögon.
Se saker som inte finns som om de fanns.
Men ser vi någon av dessa saker i Jeshuas, Jesu liv?
- Absolut. Under det första århundradet när Jesus levde -
hade män på sig sådana här tofsar i hörnen på sina kläder.
På de traditionella fyrhörnade dräkterna och de kallas "arba kanfot" -
"dräktens fyra hörn" där deras tzit-tzit satt. De representerar Guds löften -
Guds bud, Guds konungaskap och ett antal olika saker -
att vi måste var trofasta mot Herren och vi läser detta i Matt 9:20 -
"Plötsligt kom en kvinna som hade haft blödningar i tolv år.
Hon närmade sig Jesus bakifrån och rörde vid hörntofsen på hans mantel".
- Så Han hade en tallit så här? - Ja, och "hon tänkte: -
'Om jag så bara får röra vid hans mantel blir jag frisk.'"
- Och hon menade denna? - Hon menade denna! - Okej.
- Hon vidrörde hörntofsen och kraft lämnade Hans kropp -
och hon blev helad. - Amen. - Fantastiskt eller hur? - Ja.
Fantastiskt, men folk vet inte att det faktiskt var en sådan här hon vidrörde.
Detta var en kvinna med blödningar. Det innebar att hon var "tame" oren.
På tolv år hade ingen människa vidrört henne.
Ingen familjemedlem hade vidrört henne. - Oren? - Oren och utstött.
Så desperat. Hon hade djärvheten "chutzpan" den heliga fräckheten -
att vidröra fållen på Hans dräkt och hon blev helad.
Detta uppfyller faktiskt en messiansk profetia. I Mal 3:19 står det: -
"Rättfärdighetens sol" "shemesh" ska "gå upp -
med läkedom under sina vingar". - Det är vad Jesus gjorde.
- Ordet för "vingar" är "kanaf" eller "kanfot".
Ordet för dräktens hörn där man placerar tofsarna, -
är samma ord som "vingar" så hon vidrörde "vingarna" på Hans dräkt -
och vad hände? Guds kraft vidrörde henne och hon blev mirakulöst helad.
Halleluja. Prisa Herren för det. Men kan vi erfara denna Jesu Kristi -
helande kraft i dag eller var detta bara en gång med denna kvinna -
medan Jesus levde här? - Detta är de goda nyheterna.
Jesus måste inte vara fysiskt närvarande bland oss.
Inte heller måste vi bokstavligen vidröra Hans mantelfåll.
Att kvinnan sträckte sig ut för att röra den var en troshandling.
När vi sträcker oss ut och åberopar Herrens namn, -
när vi ropar till Jeshua, Jesus kan vi grabba tag i Honom just nu.
Det spelar ingen roll var vi är. Vi tar tag i Honom just nu genom tro -
och blir helade. Jag vill berätta ett fantastiskt vittnesbörd och historia.
Det hände helt nyligen. En kvinna kom till mig efter att jag hade talat -
och jag hade aldrig mött henne förut. Hon sade att hon haft blödningar -
som denna kvinna under tolv år. Ibland svimmade hon.
Hon förlorade så mycket blod.
Vi bad för henne och hon kände att Gud sade till henne att hon var helad.
Från och med den dagen har hon aldrig mer haft blödningsproblem.
- Halleluja. - Men det blir ännu bättre.
Hon hade också en svår ätstörning eftersom hon hade magproblem.
Hon kunde nästan inte äta mat, hon svalt för all mat gjorde henne sjuk.
Gud, Jeshua sade att hon var botad och hon gick och åt mexikansk mat -
och alla sorters indisk mat och sådant hon aldrig kunnat äta -
utan att bli sjuk eller hamna på sjukhus om hon åt det.
Gud helade hennes ryggsmärtor, Han helade hennes kroniska trötthet -
och blödningarna slutade, hon förvandlades helt och varaktigt.
Det är Guds kraft i Jeshua och Hans nåd mot oss i dag. - Halleluja.
Jag vill att du ber med oss i programmets avslutning -
för dem som behöver bön. - Vänner, jag vill bara uppmuntra er.
Vi ska sträcka oss ut i tro och fatta tag i Messias.
Abba, vi ber i Din Sons namn att Du ska sända "refua shlema" -
ett fysiskt, andligt och känslomässigt helande precis nu till alla tittare.
Behöver du ett mirakel i ditt liv så kallar vi på saker som inte är till -
som om de vore till och vi deklarerar att du ska bli helad och botad, -
vidrörd nu, andligt och även fysiskt genom tron på Jeshua Jesus.
Åkalla Herrens namn så ska du bli räddad på varje tänkbart sätt.
Han dog för dig, Han uppstod från de döda.
Genom tro tar du emot Hans välsignelse över ditt liv, i Hans namn.
Amen och shalom. - Amen, amen. Bara be till Herren -
Jesus Kristus så ska Han vidröra dig och vara med dig -
hemma och var du än är tills vi möts nästa gång.
Rabbi Jason, tack så mycket för att du kom. - Jag älskar dig, broder. - Tack.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7