SALAAM ALEIKUM
Rauha teille kaikille.
Rakkaat katsojat, tervetuloa uuden Salaam Aleikum -jakson pariin.
Kanssamme on tuttuun tapaan rabbi Jason.
Hän vie meidät matkalle Raamattuun elämänsä välityksellä.
Tervetuloa kaikille!
Rabbi Jason, salaam aleikum. - Aleikum salaam.
On ilo keskustella kanssasi ja kuulla, mitä Jumala on tehnyt elämässäsi.
Viime jaksossa puhuimme synnistä; -
siitä, kuinka se erottaa meidät Jumalasta. Synti on vakava asia.
Totesit, että synti merkitsee karkotusta; -
etäisyyttä itsemme, Jumalan ja muiden ihmisten välillä.
Synti on vakava aihe. Se rikkoo suhteita -
ja etäännyttää meidät Jumalasta, itsestämme ja toisista ihmisistä.
Syntiä ei voi sivuuttaa.
Keskustelimme myös synnin ratkaisusta: synti vaatii sovitusta.
Jonkun on maksettava syntivelka puolestamme.
Me emme pysty maksamaan sitä.
Emme ole koskaan täydellisen hyviä emmekä pysty tekemään -
niin paljon hyvää, että se kumoaisi kaiken pahan meissä.
Kysymys kuuluu, kuinka pyyhkiä pöytä puhtaaksi ja saada anteeksi.
Siihen tarvitaan uhria. Raamattu osoittaa selvästi, -
että Messias olisi se, joka maksaisi hinnan meidän puolestamme.
Jeesus, Jeshua, on tuo maksaja.
Voisitko vielä valottaa meille -
1. Mooseksen kirjan kertomusta Adamista ja Eevasta?
Nimittäin kun olin vielä muslimi, en pitänyt tuota kertomusta tärkeänä.
Sen merkityksen ymmärtää pelkästään katsomalla ympärilleen.
Synti rikkoo ihmissuhteita, ja se rikkoo Jumala-suhteemme.
Mietipä vaikka, mitä tapahtui Adamille, Eevalle ja heidän perheelleen.
Adamin ja Eevan suhde rikkoutui.
Heidän lastensa välillä taas tapahtui veljesmurha; Kain tappoi Abelin.
Noista tapahtumista käynnistyi alamäki.
Nooan päivinä tilanne oli jo niin paha, että Jumalan oli lähetettävä tulva -
pahuuden, väkivallan ja vihan tuhoamiseksi maanpiiristä.
Jumala loi maailman hyväksi, mutta omien huonojen päätöstemme takia -
sisimmässämme on kaiken aikaa tietty jännite.
Olemme osaksi hyviä ja osaksi pahoja.
Sisimmässämme käydään kamppailua.
Se on seurausta siitä, että söimme hyvän ja pahan tiedon puusta.
Ja siksi meidän on toistuvasti valittava hyvän ja pahan välillä.
Näin on. Kyse on kuitenkin paljon monitahoisemmasta asiasta, -
ei pelkästään valinnasta hyvän ja pahan välillä.
On kyse koko ajatusmaailmastamme.
Usein haudomme kiukkua, vihaa ja kielteisiä ajatuksia toisia kohtaan.
Monet kerran löydämme itsemme katsomasta himoiten toisia.
Kyse on siis yhtäältä itse teoista ja toisaalta ajatuksista ja aikeista.
Tämä on hyvin vakava aihepiiri.
Synti ei siis ole vain se mitä teemme, vaan myös mitä ajattelemme, -
siis sydämemme asenne. - Kyllä, juuri niin.
Synti alkaa sydämessämme ja mie- lessämme, ja se ilmenee teoissamme.
Voiko ajatella, että on olemassa pie- niä, suuria tai keskikokoisia syntejä?
Jotkut synnit todella vaikuttavat pahemmilta kuin jotkut muut.
Tosiasia kuitenkin on, että kaikki synti on pahaa.
Synti rikkoo välejä ja erottaa ihmisiä synnin suuruudesta riippumatta.
Mutta synnin seuraukset voivat olla erilaisia?
- Aivan, mutta synnillä on joka tapauksessa seurauksensa.
Ylinopeus, varastaminen ja murha ovat luonnollisesti eri asioita, -
mutta kaikilla niillä on seurauksensa.
Islamissa puhutaan suurista synneistä, kuten murhista ja aviorikoksista, -
ja pienistä synneistä, kuten valheista ja hyvien tekojen laiminlyömisestä.
Mutta eikö asia ole niin, että jos rikon jotakin Jumalan käskyä, -
kuten kieltoa olla valehtelematta ja varastamatta, on kyse synnistä?
Jos rikkoo yhtä, syyllistyy tavallaan kaikkien rikkomiseen.
Mutta ihan loogisestikin ajatellen, -
mitä seuraa, jos teen pienen synnin joka päivä?
Niitähän kertyy elämän aikana melkoisesti: pieni kasvaa valtavaksi.
Totuus on, että toimimme väärin joka ikinen päivä.
Jos en anna anteeksi jollekulle, luetaanko sekin synniksi?
Nähdäkseni yksi eniten ihmis- suhteisiin vaikuttavista synneistä -
on anteeksiantamattomuuden synti.
Jumala käskee meitä antamaan anteeksi toisillemme.
Anteeksianto ei sitä paitsi ole valinnainen asia, vaan vaatimus.
Meidän ei tule vihata veljiämme ja sisariamme -
eikä kantaa kaunaa sydämessämme heitä kohtaan.
Anteeksianto on ydinasia.
Jos hyväksyn Jumalan anteeksiannon omalla kohdallani, -
auttaako se minua antamaan anteeksi muille?
Auttaa ehdottomasti. "Joka on saanut paljon anteeksi", sanoo Jeesus, -
"rakastaa myös paljon". Mitä enemmän me saamme anteeksi -
omassa elämässämme, sitä enemmän meidän tulee antaa anteeksi muille.
Olisi tekopyhää sanoa: "Jumala antoi anteeksi minulle, -
mutta itse en anna anteeksi sinulle."
Keskustelimme aiemmin Uuden testamentin kohdasta, -
jossa puhutaan siitä, kuinka monta kertaa tulee antaa anteeksi.
Matteus 18 on tuo kohta.
Siinä opetuslapset kysyvät Jeesukselta, kuka on suurin.
He mahtailivat. Sitten Pietari tulee Jeesuksen luokse.
Hän kysyy Jeesukselta kysymyksen. Tämä löytyy kohdasta Matteus 18:21:-
"Silloin Pietari meni hänen tykönsä ja sanoi hänelle: -
'Herra, kuinka monta kertaa minun on annettava anteeksi veljelleni, -
joka rikkoo minua vastaan?'"
Kuinka sinä messiaanisena juutalaisena ymmärrät -
Pietarin kysymyksen anteeksiannosta?
Pietari selvästi ajatteli olevansa hyvinkin hengellinen.
Hän kysyi, pitääkö antaa anteeksi ihan seitsemänkin kertaa. Jeesus vastasi, -
että ei seitsemän, vaan 70 kertaa 7. - Mutta miksi juuri luku seitsemän?
Seitsemän on täydellisyyden ja täyteyden luku.
Pietari siis ajatteli, -
että seitsemän kattaisi täydellisesti kaikki anteeksiantamisen tarpeet.
Pietari koki olevansa hyvin hengellinen, -
kun olisi ollut valmis antamaan anteeksi jopa seitsemän kertaa.
Mutta se ei riittänyt lähimainkaan.
70 kertaa 7 eli yhteensä 490 oli oikea määrä.
- Onko tuo luku merkityksellinen?
Kyllä. Heprean kieli on nimittäin numeerinen kieli, -
jossa jokaisella kirjaimella on myös numeroarvo.
Alef on 1, bet 2, gimel 3 ja niin edelleen.
Kun kirjaimista lasketaan sanan numeerinen arvo, -
päästään usein syvemmän hengellisen merkityksen äärelle.
Luku 490 on ensinnäkin heprean sanan tamim numeroarvo.
Toistan vielä: 7 kertaa 70 on siis yhteensä 490.
Jos 490 muutetaan heprean kirjaimiksi, -
niin minkä sanan numeroarvo siitä muodostuukaan?
Ensimmäinen sana on tamim. Se tarkoittaa täydellistä tai ehyttä.
Arabiaksi se on tamam. - Sama sana. Asian ydin on siis se, -
että ilman anteeksiantoa ei voi saavuttaa eheyttä ja täyteyttä.
Anteeksianto on aivan perustavan- laatuinen asia, jotta voisimme kokea -
Jumalan siunausten koko täyteyden elämässämme.
Tämä asia vie meidät jälleen Joosefin kertomuksen pariin.
Veljet hylkäsivät Joosefin ja myivät hänet orjaksi Egyptiin.
Joosef sai myöhemmin kaksi poikaa.
Vanhempi oli Manasse, nuorempi Efraim.
Nämä nimet ovat tärkeitä; molemmilla on oma merkityksensä.
Ensimmäisen pojan Manassen nimi tarkoittaa unohdusta: -
"Jumala on saanut minut unohtamaan kaikki vaivani."
Efraim taas merkitsee kaksinkertaisesti hedelmällistä.
Opimme tästä, että on unohdettava ja annettava anteeksi, ennen kuin voi -
kokea Jumalan siunausten hedelmällisyyden elämässään.
Jos siis elämästäni puuttuu anteeksi- antamus, olen menneisyyteni vanki.
Sen lisäksi menetän siunauksen mah- dollisuuden myös tulevaisuudessa.
Vuosia sitten oli eräs suosittu elokuva nimeltään "Kauan eläköön Bernie".
Siinä henkilön pitää kuljettaa ruumista mukanaan.
Samaan tapaan, jos ei anna anteeksi, on ikään kuin kahlittu menneisyyteen.
Avain vapauteen on anteeksianto; se, että antaa anteeksi toiselle ihmiselle.
Tämä on aivan ydinasia.
Mieleeni tulee toinenkin esimerkki. Se liittyy apinan pyydystämiseen.
Laatikkoon laitetaan banaani, johon apina sitten tarttuu kädellään.
Se ei saa kättään ulos, jollei päästä banaanista irti.
Mutta apina pitää tiukasti kiinni ba- naanista, joten se saadaan vangittua.
Kun me pidämme tiukasti kiinni -
loukkauksista, vihasta ja katkeruudesta muita kohtaan, -
jäämme vangeiksi. Meistä tulee orjia. Annamme itsemme jäädä ansaan.
Jos siis en anna anteeksi vaan haudon vihaa jotakuta kohtaan, -
se vahingoittaa enemmän minua kuin tuota toista.
Meidän on annettava anteeksi ensinnäkin siksi, -
että Jumala käskee niin: "Millä mitalla te mittaatte, sillä teille mitataan."
Jos emme anna toisille syntejä anteeksi, mekään emme saa anteeksi.
Jäämme siten vangeiksi ja teemme vahinkoa itsellemme.
Unohdetaan hetkeksi muut ihmiset.
Me nimittäin teemme hallaa itsellemme, jos emme anna anteeksi.
Se, että ihmiset eivät löydä rauhaa ja eheyttä elämäänsä, johtuu usein -
siitä, että he ovat katkeria ja pitävät kiinni menneistä loukkauksista.
He jäävät hedelmättömiksi.
He menettävät siunauksen ja ilon eivätkä ole vapaita.
En siis tarvitse sovintoa ainoastaan Jumalan kanssa, -
vaan myös itseni kanssa. Siten voin eheytyä.
Se taas auttaa minua omaksumaan parempaa asennetta.
Todellinen merkki uskosta on juuri anteeksiantamus.
Anteeksianto vaatii paljon uskoa.
Syvemmässä mielessä on niin, että me annamme anteeksi, -
koska olemme kohdanneet Jumalan anteeksiannon omalla kohdallamme.
Kerron hämmästyttävän tarinan erääs- tä miehestä. Olen hänet tavannutkin.
Richard Wurmbrand oli taustaltaan juutalainen ja asui Euroopassa.
Hän kuitenkin uskoi myös Jeesukseen ja toimi pastorina.
Toisen maailmansodan aikana -
hän viihdytti kerran kotonaan erästä natsiupseeria.
Wurmbrand soitti pianoa tälle upseerille -
ja kertoi vaimonsa makaavan sairaana viereisessä huoneessa.
Hän sanoi, että jos tulet kanssani katsomaan vaimoani, -
hän näkee sielusi pimeyden ja sen, että sinulle tulee antaa anteeksi.
Wurmbrand totesi natsiupseerille: -
"Olet vastuussa vaimoni perheen tappamisesta.
Mutta kun hän näkee sielussasi vallitsevan pimeyden ja tuskan, -
hän ei tule sanomaan ainuttakaan kielteistä sanaa sinulle.
Sen sijaan hän osoittaa sinulle armoa ja anteeksiantoa.
Me olemme itse saaneet anteeksi Herralta, -
ja vaimoni tietää sinunkin tarvitsevan samaa anteeksiantoa."
Natsiupseeri liikuttui syvästi, putosi polvilleen huutaen: -
"Mitä olenkaan tehnyt! Jumala, anna anteeksi!"
Hän oli ollut ateisti, mutta otti Jeesuksen vastaan elämäänsä.
Richard Wurmbrand esitteli natsiupseerin vaimolleen -
ja selitti, kuka tämä oli.
Sen sijaan, että olisi osoittanut vihaa ja katkeruutta, -
Wurmbrandin vaimo halasi natsi- upseeria ja sanoi: "Nyt olet veljeni."
Miten se oli mahdollista? - Ei se olekaan inhimillisesti mahdollista.
Mutta juuri näin Jeshuan, Jeesuksen, mahdollistama anteeksianto toimii: -
sen avulla pystymme itsekin antamaan anteeksi.
Kyse on yliluonnollisesta asiasta, joka tuo valtavan vapauden ja rauhan.
Pyytäisin sinua nyt rukoilemaan.
On nimittäin todella monia, jotka vihaavat sinua vain siksi, -
että olet juutalainen, juutalaisen taustasi takia.
Rukoilisitko ja pyytäisitkö ehkä myös anteeksiantoa tällaisille ihmisille?
Minäkin vihasin ennen juutalaisia.
Pyydän sinua nyt rukoilemaan, että Jumala muuttaisi monien sydämiä -
ja auttaisi meitä ymmärtämään anteeksiantamisen merkityksen; -
sen, että Hän antoi meille anteeksi, -
jotta me voimme antaa toisillemme anteeksi ja hyväksyä toisemme.
Haluan todeta aluksi: rakastan sinua ja arvostan sinua.
Riippumatta siitä, mitä ajattelet minusta tai juutalaisesta kansasta, -
haluan siunata sinua Jumalan rakkaudella ja rauhalla.
Rukoilen nyt hetken.
Herra, opetit meitä rukoilemaan ja pyytämään rikkomuksiamme anteeksi-
sekä antamaan anteeksi jopa niille, jotka rikkovat meitä vastaan.
Kenties joku kokee tulleensa hylätyksi, loukatuksi tai kaltoin kohdelluksi -
eikä pysty päästämään irti menneestä.
Jos menneet loukkaukset estävät jotakuta kokemasta -
Sinun rakkauttasi, armoasi ja anteeksiantoasi, niin pyydän, -
että tällaiset henkilöt voisivat päästää irti kokemistaan loukkauksista.
Herra, miten tahansa näitä henkilöitä onkaan loukattu -
ja kenen tahansa taholta, -
pyydän, Herra, että he antaisivat anteeksi ja saisivat anteeksi.
Herra, sinä rakastat heitä, -
minä rakastan heitä, samoin veljeni Yasser rakastaa heitä.
Auta heitä päästämään irti -
ja ottamaan vastaan anteeksiantamus, jota Sinä tarjoat. Jeesuksen nimessä.
Kysehän ei ole uskonnosta, vaan suhteesta Häneen.
Hän auttaa meitä pääsemään yli katkeruudesta -
ja jopa muuttumaan paremmiksi ihmisiksi.
Monet ihmiset ovat onnettomia, koska eivät ole oppineet antamaan anteeksi.
On eräs kirja nimeltään -
"Whatever Happened to Sin?" [Mitä ihmettä tapahtui synnille?].
Kirjailija oli psykiatri. Hän totesi, -
että jos saisi asiakkaansa uskomaan, että he ovat saaneet anteeksi, -
70―80 prosenttia heistä pääsisi sairaalasta seuraavana päivänä.
He paranisivat, jos vain uskoisivat saaneensa anteeksi, -
sillä se syyllisyyden ja häpeän taakka, jota he kantavat sisällään, on valtava.
Näin kerran unen, joka vaikutti minuun kovasti.
Unessa olin lentokentällä ja olin saanut juuri lippuni koneeseen.
Kun lähdin kävelemään tiskiltä pois, virkailijat huusivat minut takaisin.
Virkailija repi lippuni ja antoi tilalle uuden lipun.
Katsoin lippua: minut oli korotettu ykkösluokkaan ilmaiseksi.
Riemuitsin tästä maksuttomasta yllätyksestä.
Mutta sitten tajusin, etten nähnyt missään hienoa salkkuani, -
jonka olin saanut valmistujaislahjaksi.
Ajattelin: "Jumala, annoit minulle lipun, mutta mitä tapahtui salkulleni?"
Kyselin ihmisiltä, mutta kukaan ei ollut nähnyt laukkuani.
Kysyin Herralta, mistä on kyse.
Hän vastasi: "Et voi saada korotusta, jos pitelet kiinni vanhasta laukustasi."
"Et pääse elämässäsi eteenpäin, jos tarraudut vanhoihin loukkauksiin -
ja kipuihin. Sinun on päästettävä irti niistä."
Näistä asioista on vapauduttava, tai muuten et voi kokea -
Jumalan sinulle tarkoittamien siunausten ja rakkauden täyteyttä.
Tähän liittyy eräs mielenkiintoinen seikka, -
jos palaamme jälleen Matteuksen 18. luvussa mainittuun lukuun 490.
490 ei ole ainoastaan sanan 'täydellinen' numeroarvo.
Sen numeerinen arvo vastaa myös sanaa 'Betlehem'.
Betlehem tarkoittaa "leivän taloa".
Leivän ja anteeksiannon välillä on yhteys. Kuten Messias sanoi: -
"Anna meille tänä päivänä meidän jokapäiväinen leipämme.
Ja anna meille meidän syntimme anteeksi, niin kuin mekin -
anteeksi annamme niille, jotka ovat meitä vastaan rikkoneet."
Ensin leipä, sitten anteeksianto. Ajatus on siis se, -
että aivan kuten emme voi elää fyysisesti ilman leipää, -
emme voi myöskään elää ilman anteeksiantamuksen leipää.
Jos Jumala pitäisi kirjaa rikkomuk- sistamme, kukaan meistä ei selviäisi.
Siksi Hän lähetti -
Betlehemissä syntyneen Messiaan, jota myös kutsutaan elämän leiväksi.
Miten muistelemme Hänen meille tuo- maansa pelastusta? Leivällä ja viinillä.
Leipä symboloi Jeesuksen ruumista, jonka Hän antoi puolestamme.
Hän on elämän leipä: Hänen ruumiinsa murrettiin, -
jotta me saisimme anteeksi, vapau- tuisimme ja tulisimme jälleen ehyiksi.
Toisin sanoen, luvun 490 merkitys tamam, 'täydellinen', -
sekä ajatus elämän leivästä kuvaavat Jeesusta ja sitä, -
miten me tarvitsemme Häntä kyetäksemme antamaan anteeksi.
Näin on. Ja tähän kytkeytyy myös eräs toinen -
Raamatusta löytyvä tärkeä ajatus, nimittäin ajatus riemuvuodesta, jovel.
Vanhassa testamentissa 3. Mooseksen kirjassa säädetään, -
että joka 50. vuosi velat pyyhitään pois, orjat vapautetaan -
ja maa palautetaan alkuperäisille omistajilleen.
490 on riemuvuosien huipentuma.
Ja sitten tulee 50. vuosi, jolloin tapahtuu anteeksiantamus.
Eli kun annamme anteeksi, vietämme tavallaan riemuvuotta.
Tuo termi on arabiaksikin samankaltainen.
Saamme silloin syntimme ja rikkomuksemme anteeksi.
Samalla annamme myös toisille ihmisille -
henkilökohtaisen riemuvuoden, kun päästämme heidät vapaiksi.
Toteamme menneet menneiksi: päästämme toisen vapaaksi.
Perumme kaikki hänen velkansa ja unohdamme kokemamme vääryydet.
Yksi hienoimpia uskon ilmauksia on nimenomaan se, -
että saa anteeksi ja antaa itsekin toisille anteeksi.
Anteeksiantamukseen kuuluu se, ettei janoa enää kostoa; -
ettei halua kostaa toisille niitä vääryyksiä, -
joita he ovat minua kohtaan tehneet.
Tämä vie meidät jälleen takaisin Joosefin kertomukseen.
Veljet hylkäsivät Joosefin ja valehtelivat isälleen tämän kuolleen.
Joosef nousi kuitenkin korkeaan asemaan Egyptissä.
Hän myös antoi veljilleen anteeksi eikä yrittänyt kostaa, vaan totesi: -
Te kyllä tarkoititte pahaa, mutta Jumala käänsi sen hyväksi.
Hänhän olisi voinut kostaa ja heittää veljet vankilaan.
Hän olisi voinut jättää heidät riutumaan nälkään. Mitä tahansa.
Kun meitä loukataan, tyypillistä on, että haluamme kostaa.
Kosto on väärin: meidän on opittava antamaan anteeksi.
Voi pojat. Tämä on minulle myös henkilökohtaista.
Kuunnellessani sinua mieleeni tuli monia asioita, -
joista minun olisi päästettävä irti, tai muuten käy elämä hankalaksi.
- Se muuttaisi elämäsi.
Joitakin vuosia sitten luulin löytäneeni unelmatyöni.
Työnantajani olivat läheisiä ystäviäni. Loppujen lopuksi he irtisanoivat minut.
En tiennyt, miten huolehtia perheestäni sen jälkeen.
He myös sanoivat minulle loukkaavia asioita.
Sitten Herra kehotti minua pyytämään heiltä anteeksi kirjeitse.
En voinut käsittää, miksi minun pitäisi pyytää anteeksi; -
enhän ollut tehnyt mitään väärää. Hehän syyllisiä olivat.
Koin hengessäni Jumalan kysyvän: -
Haluatko olla oikeassa vai olla van- hurskas ja tuottaa minulle kunniaa?
Niinpä kirjoitin heille kirjeen, ja se olikin yksi tärkeimmistä teoistani.
Koin saavani Jumalan siunauksen sekä rauhan ja vapauden sisälleni.
Pyytäisin sinua nyt lopuksi puhumaan niille katselijoillemme, -
jotka eivät pysty antamaan anteeksi -
esimerkiksi vanhemmilleen tai puolisoilleen. Mitä sanoisit heille?
Ystäväni, voit vapautua todella vasta sitten, kun pystyt antamaan anteeksi.
Jos päätät tänään päästää irti menneistä, -
voit astua samalla kohti Jumalan sinulle suunnittelemaa tulevaisuutta.
Ota vastaan Jumalan Jeesuksessa tarjoama anteeksiantamus.
Hän on maksanut velkasi ja pyyhkinyt ne pois.
Hän rakastaa sinua ja on jo antanut anteeksi.
Siksi myös sinä pystyt antamaan anteeksi toisille -
ja voit kokea Jumalan siunauksen elämässäsi.
Jumala voi kääntää elämässäsi kaikki karvaat asiat makeiksi, -
jos vain haluat antaa anteeksi ja päästää irti menneistä.
Rabbi Jason, kiitos kovasti veli. Olet rakas. - Sinä myös olet rakas.
Oli hienoa saada taas keskustella kanssasi.
Haluaisin lopuksi rohkaista sinua: etsi anteeksiantamusta, älä kostoa.
Avaa sydämesi Jumalalle ja pyydä, -
että aivan kuten Hän on antanut sinulle uuden mahdollisuuden, -
myös sinä pystyisit antamaan uuden mahdollisuuden -
vaimollesi, naapurillesi, lapsillesi, kaikille jotka ovat sinua loukanneet.
Täällä meidän alueellamme Lähi-idässä -
hyvin monet ongelmat ratkeaisivat anteeksiannon periaatteella.
Jos hyväksyisimme toisemme ja antaisimme anteeksi, -
monet asiat ratkeaisivat ikään kuin itsestään.
Jeshuan Messiaan nimessä toivon, että voit antaa anteeksi, unohtaa -
ja aloittaa uuden vaiheen elämässäsi.
Suomennos: Sirpa Bågman