SALAAM ALEIKUM
Rauha teille kaikille.
Rakkaat katsojat, tervetuloa uuden Salaam Aleikum -jakson pariin.
Kanssamme on tuttuun tapaan rabbi Jason.
Kuulemme, kuinka Jumala on toiminut hänen elämässään.
Rabbi Jason, -
minulla on ilo toivottaa sinut jälleen tervetulleeksi ohjelmaamme.
Hienoa olla kanssasi täällä. - Salaam aleikum, habibi.
Viime jaksossa keskustelimme Jumalasta, Jeesuksesta -
ja rakastavan Jumalan halusta päästä yhteyteen kanssamme.
Nyt haluaisin keskustella eräästä ongelmasta, -
joka meillä on suhteessa Jumalaan: synnin ja kärsimyksen ongelmasta, -
siitä, miksi Jeesus kuoli ristillä puolestamme.
Kun olin muslimi, pohdin sitä, miksi Jumala kuolisi ristillä puolestani.
Ennen kuin pystymme ymmärtämään asian merkityksen, -
on palattava aivan alkuun ja sen ytimeen, -
miksi ylipäätään tarvittiin Messiasta, Jeesusta, kuolemaan ristillä.
Tämä kysymys vie meidät takaisin Eedenin puutarhaan.
Ensimmäinen nainen ja mies varastivat puusta -
ja rikkoivat siten Jumalan antamaa käskyä. Teolla oli vakavia seurauksia.
Ne voidaan tiivistää yhteen sanaan: karkotus. - Mitä tarkoitat sillä?
Karkotus merkitsee eroa, etäisyyttä.
Kun teen jotakin, mikä loukkaa sinua, välillemme syntyy juopa.
Ensin olemme läheisiä, mutta kun teen jotakin, -
jonka tiedän loukkaavan sinua, ajaudumme erilleen.
Etäännymme toisistamme. Kun Adam ja Eeva tekivät syntiä, -
ensimmäinen seuraus oli, että he etääntyivät Jumalasta.
Sen lisäksi heidän omatkin välinsä erkanivat.
Alkoi syyttelypeli, joka yhä jatkuu: he syyttivät toinen toistaan tai käärmettä.
Etäännyimme myös omasta itsestäm- me, todellisesta identiteetistämme, -
kutsumuksestamme ja tarkoituksestamme.
Etäännyimme myös luomakunnasta.
Mutta miksi kutsut tätä synniksi? Itse uskoin ennen, -
että Adam ja Eeva vain unohtivat Jumalan käskyn olla syömättä.
He söivät, koska Jumala loi heidät heikoiksi.
Kun Adam sitten pahoitteli asiaa, -
Jumala sanoi tietäneensä asian jo ennakolta. Miksi kyse olisi synnistä?
Ajelin yhtenä päivänä autolla ja unohdin nopeusrajoituksen.
Ajoin ylinopeutta. Kun poliisi ohjasi minut sivuun ja kirjoitti sakkoa, -
en voinut sanoa: "Anteeksi, unohdin nopeusrajoituksen, älä anna sakkoa."
Perusperiaate on, että tietämättö- myyttä ei voi käyttää tekosyynä -
lakien tai sääntöjen rikkomiselle.
Lainvastaisia tekoja ei voi laittaa unohduksen piikkiin.
Entä toimiiko selityksenä se, että Jumala loi meidät heikoiksi?
Raamatusta ja luomiskertomuksesta käy kyllä hyvin selvästi ilmi se, -
että Jumala loi kaiken hyväksi, tov.
Luomistyön päätyttyä Jumala sanoi kaikkea erittäin hyväksi, tov meod.
Jumala loi ihmisen hyväksi. Hän ei luonut ihmistä heikoksi.
Teimme itse tietoisen päätöksen, joka alkoi epäilyksestä: -
"Sanoiko Jumala todella?" Aloimme epäillä Jumalan sanoja.
Raamattu osoittaa, että ihminen teki tietoisen päätöksen ja valinnan.
Tuo valinta vuorostaan ajoi meidät erilleen.
Epäjumalanpalvelus on toinen esimerkki.
Juutalaiset ja muslimitkin tietävät, -
että epäjumalanpalvelus on suurimpia syntejä.
Kielletyn hedelmän syöminen oli yksi epäjumalanpalveluksen muoto.
He söivät hedelmän, koska he halusivat tulla Jumalan kaltaisiksi.
He halusivat tulla itsessään jumaliksi.
Raamatusta ilmenee, -
että ne jotka tekevät epäjumalia, muuttuvat jumaliensa kaltaisiksi.
Meistä tulee idoliemme kaltaisia.
Itse ihannoin koripallovuosinani Michael Jordania.
Imitoin koripalloa pelatessani häntä. Halusin näyttää häneltä.
Tämä oli toki hassu esimerkki. Mutta tosiasia on, -
että kun jostakin tulee meille esikuva, epäjumala, muutumme sen kaltaisiksi.
Kyse oli siis hyvän ja pahan tiedon puusta. Kun ihminen söi puusta, -
hänen sisimpäänsä tuli siinä hetkessä hyvän lisäksi myös paha.
Ennen ihminen oli pelkästään hyvä, -
mutta tuosta hetkestä lähtien hyvä ja paha ovat kamppailleet ihmisessä.
Kun he söivät kielletyn hedelmän, siitä siis tuli samalla osa heitä.
Juuri niin. Kun me syömme ruokaa, se sulaa ja muuttuu osaksi meitä.
"Olet sitä mitä syöt." Terveytemme riippuu ravinnostamme.
Se pätee niin fyysisesti kuin hengellisestikin.
Ensimmäisen miehen ja naisen tekemä valinta -
tuli siis samalla osaksi meitä kaikkia. On myös toinen näkökohta.
Minulla on 7- ja 9-vuotiaat pojat. He jäljittelevät minua kaikessa.
He tahtovat olla kuten isänsä. He seuraavat sitä, miten puhun ja toimin.
He oppivat tarkkaillessaan ja jäljitellessään minua.
Ihmettelin aina sitä, että jos Adam ja Eeva tekivät syntiä, -
niin mitä tekemistä minulla on sen kanssa.
Kuulin kristittyjen sanovan, että Jeesus kuoli heidän puolestaan, -
koska Adam teki syntiä. En käsittänyt, miten Adamin teko liittyisi minuun.
Adamin ja Eevan valinnan tuloksena sisimpäämme tuli eräänlainen jännite.
Ja toisaalta me myös seuraamme vanhempiemme esimerkkiä.
Yhtäältä perimme tiettyjä asioita vanhemmiltamme geneettisesti, -
ja toisaalta imemme itseemme myös heidän tapojaan.
Näin oli myös Adamin ja Eevan jälkeläisten laita: -
Kain tappoi Abelin. Perheeseen tuli sisäistä ristiriitaa.
Olemme kaikki tehneet tietoisen päätöksen -
seurata Adamin ja Eevan jalanjäljissä.
Tarkoitatko, että kun Kain tappoi veljensä, -
se liittyi myös siihen, mitä heidän isänsä oli tehnyt? - Ehdottomasti.
Kun olin muslimi, ajattelin Kainin tappaneen veljensä siksi, -
että heillä oli ollut riitaa siitä, kumpi saa naida siskonsa.
Raamatustahan tuollaista tarinaa ei löydy.
Raamatun mukaan kyse oli kateudesta, joka johtui siitä, -
että Jumala oli mieltynyt enemmän toisen veljen uhriin.
Mutta tässäkin tapauksessa voi silti kysyä: mistä tuo kateus tuli?
Mistä tällainen himo juontui? No, se oli jatkumoa sille samalle himolle, -
jota Adam ja Eeva kokivat kiellettyä puuta kohtaan.
He himoitsivat kiellettyä asiaa ja myös toimivat himonsa pohjalta.
Ensin himoitaan jotakin kiellettyä ja sitten tehdään väärin. Kaava on tämä.
Onko siis tietty kaava sen välillä, -
mitä Adam ja Eeva ja heidän lapsensa tekivät, ja mitä me nykyään teemme?
Kyllä, ne liittyvät toisiinsa.
Ja siksi en voi väittää, ettei minulla olisi tekemistä asian kanssa.
Et voi, koska kaikki me jälkipolvetkin olemme osa samaa perhekuntaa.
Näin se vain menee. - Rinnastit äsken synnin ja karkotuksen.
Kommentoisitko tätä asiaa vielä tarkemmin?
Kun toimin väärin ja teen syntiä, tapahtuu periaatteessa kaksi asiaa.
Välillemme muodostuu ensinnäkin eräänlainen muuri.
Etäännymme toisistamme.
Kun tällainen juopa on päässyt muodostumaan -
ihmisten välille tai Jumala-suhteeseemme, -
niin kuinka pystymme kuromaan sen jälleen umpeen?
Miten saamme poistettua etäisyyden väliltämme?
Toinen näkökulma on se, että kun toimin väärin ja teen syntiä, -
minulle kertyy velkaa: -
olen velkaa Jumalalle tai ihmiselle, jota kohtaan olen toiminut väärin.
Tällöin voin yrittää hyvittää tekoni.
Synnissä on sekä hengellinen, vertikaalinen, -
että horisontaalinen ulottuvuus.
Eli kun teen syntiä jotakuta ihmistä vastaan, se vaikuttaa Jumalaankin?
Jokainen synti on samalla syntiä myös Jumalaa vastaan, -
koska Hän on Luojamme ja välittää luoduistaan.
Synti on pohjimmiltaan aina Jumalan käskyjen rikkomista.
Eikö sitten riitä, jos teen hyviä tekoja, puhdistan itseni, -
rukoilen ja annan rahaakin hieman enemmän synnin poistamiseksi?
Kysymys onkin siitä, että mistä voimme milloinkaan tietää, -
mikä riittää ja olemmeko tehneet tarpeeksi?
Ongelma on, ettei kukaan meistä ole täydellisen vanhurskas.
Havainnollistan tätä seuraavalla esimerkillä.
Kuvitellaan, että olen lentokoneessa ja kysyn vieressäni istuvalta henkilöltä: -
"Minkä alan ihmisiä olet?"
Hän vastaa: "Pelaan jalkapalloa" ja kertoo nimensä olevan Messi.
Kysyn: "Oletko hyväkin jalkapalloilija?" "Olen kyllä", hän vastaa.
Oletetaan siis, etten tiedä entuu- destaan jalkapallosta tai Messistä.
Totean Messille: "Ystäväni Yasser on myös hyvä jalkapalloilija, -
teidän pitäisi tavata ja pelata yhdessä."
Kun Messi ja Yasser molemmat väit- tävät olevansa hyviä jalkapallossa, -
on kyse eri mittapuiden "hyvästä".
Saatamme olla hyviä johonkuhun toiseen verrattuna.
Mutta Jumalan hyvyyden ja vanhurskauden mittapuulla -
emme koskaan voi olla tarpeeksi hyviä.
Eli ne hyvät teot, joilla luulen pääseväni lähelle Häntä, -
eivät ole Häneen verrattuna mitään.
Ei ole kysymys siitä, etteivätkö ne olisi jotakin, mutta ne eivät riitä.
Kuten puhuimme aikaisemmin, kun teemme syntiä, välimme erkanevat.
Tämä syntynyt kuilu täytyy korjata Jumalan määräämällä tavalla: -
meidän on annettava korban.
Mikä se on? - Tämä sanahan löytyy myös Koraanista.
Se tosiaan mainitaan myös Koraanissa, ja sillä tarkoitetaan uhria.
Esimerkiksi Kainin ja Aabelin kertomuksessa -
toinen heistä antoi uhrin, korban.
Myös hadž-pyhiinvaelluksen päätteeksi -
annetaan korban, uhri, tappamalla lammas.
Tämä korban merkitsee siis hyvää tekoa.
Sama termi korban löytyy kyllä myös Heprealaisesta Raamatusta.
Uhrit, korbanot, kuuluvat aivan keskeisesti jumalanpalvelukseen -
Heprealaisessa Raamatussa, Vanhassa testamentissa.
Sana korban tulee heprean kielen sanasta karav, 'tulla lähelle'.
Uhraamisen merkitys on siis tuoda meidät lähemmäksi Herraa.
Synti erottaa, kun taas korban, uhri, tuo lähemmäs.
Vanha testamentti ilmoittaa uhraamisen perusteeksi sen, -
että elämä on veressä. Veri on siis elämän ydin.
Raamattu toteaa selkeästi, -
että ilman verenvuodatusta ei tapahdu syntien anteeksiantamusta.
Kun Vanhassa testamentissa tehtiin syntiä, oli tuotava uhri.
Henkilön piti laittaa kätensä uhrieläimen päälle, -
tunnustaa syntinsä muistaen, että hänen kuuluisi kuolla eläimen sijasta.
Jumala on oikeudenmukainen ja pyhä Jumala, -
jolle me olemme vastuussa teoistamme.
Jumala järjesti niin, -
että ihminen sai synnin hyvittämiseksi tuoda itsensä sijasta jonkin muun.
Vaatimus oli "elämä elämästä", sillä synnin palkka on kuolema.
Veren vuodattaminen, syntien tunnustaminen -
ja ymmärrys siitä, että minun kuuluisi olla alttarilla -
johtavat katumukseen ja anteeksiantoon.
- Tarvitsen siis uhrin, joka tuo minut lähemmäs Jumalaa.
Ja joka maksaa velkasi ja antaa elämänsä puolestasi.
Vanhan testamentin aikana annettiin siis eläinuhreja.
Mutta nämä uhrit, korbanot, eivät lopulta kuitenkaan olleet riittäviä.
Ne olivat ainoastaan kapara; ne siis vain peittivät synnin -
mutta eivät pystyneet korjaamaan tilannetta pohjamutia myöten.
Tarkoitatko, että Jeshua Messias on meidän korban, meidän uhrimme?
Hän on lopullinen uhri, joka poistaa synnit ja tuo meidät lähelle Jumalaa.
Voimme verrata Vanhan testamentin uhreja ja Messiaan antamaa uhria.
Ajatellaan vaikka, että jokin juhla tai syntymäpäivä on tulossa.
Lähden innoissani ostoksille ja hankin valtavan määrän lahjoja.
Kun sitten näen luottokorttilaskun, -
tajuan, että hyvänen aika, en mitenkään pysty maksamaan kaikkea.
Mitä siis teen? Maksan vain pienimmän mahdollisen erän -
välttyäkseni ongelmilta luottokorttiyhtiön ja velkojien kanssa.
Kun maksan vain pienimmän mahdollisen summan, -
kuten luottokorttiyhtiöt tahtovatkin, -
niin maksan vain korkoa mutten todellista velkaani.
Myös Vanhan testamentin uhrit kat- toivat vain koron, vähimmäismäärän.
Siksi ihmisten oli uhrattava päivästä ja vuodesta toiseen temppelissä.
Kun Messias tuli, Hän antoi yhden ja kertakaikkisen uhrin, -
joka hyvitti sekä koron että luoton pääoman.
Ja nyt olemme täysin vapaita. Velkamme on maksettu.
Ja vain Jeesus pystyi tähän.
Vain Jeesus saattoi tehdä sen, koska Hän oli Messias.
Raamatussa on monia kohtia, joissa puhutaan siitä, -
että Jumala lähettäisi Messiaan.
Tuo Messias muistuttaisi Joosefia Vanhassa testamentissa: -
hänet hylättäisiin ja hän kärsisi.
Jesaja 53: "Hän on haavoitettu meidän rikkomustemme tähden, -
runneltu meidän pahain tekojemme tähden."
Psalmi 22 on toinen esimerkki.
Samoin Sakarja 12:10: "He katsovat minuun, jonka he ovat lävistäneet.
Ja he valittavat häntä, niinkuin valitetaan ainokaista."
Sakarja 13 puhuu myös "avoimesta lähteestä syntiä vastaan".
Mitä sanoisit henkilölle, joka käsittää olevansa syntinen, -
joka on yrittänyt kovasti, on rukoillut ja paastonnutkin.
Mitä haluaisit sanoa hänelle sen valossa, -
mitä olemme nyt keskustelleet erosta ja karkotettuna olosta?
Jeesus kuoli, -
jotta sinun ei tarvitsisi elää enää erossa Jumalasta.
Jeesus antoi elämänsä puolestasi: -
sinun ei tarvitse ansaita, etkä voikaan ansaita, taivasosuuttasi.
Pelastus on armoa ja lahja Jumalalta, jotta ihminen ei voisi kerskailla.
Sinun ei tarvitse kuin kääntyä Herran puoleen ja uskoa, -
että Hän kuoli uhrina sinun puolestasi ja nousi kuolleista, -
jotta sinä saisit täydellisesti anteeksi.
Hän takaa sinulle iankaikkisen elämän.
Tämä on Hänen lahjansa sinulle.
Rukoilemme, että monet löytäisivät Herran.
Tämä aihe on todella merkityksellinen.
Me juutalaiset vietämme vuosittain jom kippuria, sovituspäivää.
Tuolloin paastotaan, rukoillaan ja pyydetään anteeksiantoa.
Milloinkaan emme kuitenkaan voi olla varmoja, -
olemmeko saaneet anteeksi ja onko nimemme kirjoitettu Elämän kirjaan.
Siksi Messiaan antama lupaus on niin hieno asia: voimme olla varmoja, -
että Hän maksoi kuolemallaan kaiken, jotta me saisimme anteeksi.
Hänhän sanoi ristillä: "Se on täytetty."
Se on täytetty; kuolemanvelkamme on maksettu. Ei minulla olisi varaa siihen.
Henkilökohtaisen syyllisyyden lisäksi -
on myös ajatus kollektiivisesta syyllisyydestä.
Perheillä ja kansakunnilla on oma vastuunsa.
On siis henkilökohtainen vastuu, mutta myös kansallinen vastuu.
Eivät ainoastaan yksilöt tarvitse sovitusta; myös kansat tarvitsevat.
Kuka maksaisi kansakuntien ja koko maailman puolesta?
Tarvittiin siis joku maksamaan koko maailman puolesta: -
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen poikansa..."
Jumala vihaa sotaa.
Kansat ovat sotineet ja ihmiset tappaneet toisiaan iät ajat.
Sama jatkuu tänäänkin. Syyrian tilanne on musertava.
Afrikassa on tapahtunut kansanmurhia.
Nämä eivät ole vain henkilökohtaisia ongelmia, vaan heimojen, -
hallitusten ja kansojen välisiä asioita. Mukana on myös globaali ulottuvuus.
Miten kaikki tällaiset laaja-alaiset konfliktit ratkotaan?
Kuinka tämän mittaluokan asiat voidaan korjata ja hyvittää?
Emme välttämättä edes tule käsittäneeksi, että meidän tekomme -
vaikuttavat lapsiimme, perheisiimme, kansakuntiimme, koko maailmaan.
Ympäristökin on altis tekojemme vaikutuksille.
Siksi tarvitsemme Häntä, ei pelkästään velanmaksajaksi, -
vaan myös pyyhkimään pois kaiken pahan ja vapauttamaan meidät.
Aivan niin.
Messias Jeshua, Jeesus, tuli tuomaan anteeksiantamuksen ja vapauden.
Hänen kauttaan meidän on myös mahdollista päästä -
henkilökohtaiseen ja todelliseen yhteyteen Jumalan kanssa.
Jumala haluaa olla mukana elämässämme.
Ollessani muslimi pohdin sitä, -
miksi Jeesuksen kaltaisen viattoman ihmisen piti kuolla.
Miksi viattoman täytyi kuolla?
Tämä on erittäin tärkeä kysymys.
Voimme nähdä Raamatusta, miten vanhurskaiden kärsimys -
on osaltaan edistänyt toisten ihmisten pelastusta.
Tämä on nähtävissä esimerkiksi kertomuksessa, -
jossa Abraham lähti uhraamaan Iisakia.
Sama kuvio ilmenee myös Joosefin kertomuksessa: -
veljet hylkäsivät Joosefin ja myivät tämän orjaksi.
Lopulta Joosef pystyi kuitenkin pelas- tamaan perhekuntansa nälänhädältä.
Raamatusta käy selvästi ilmi ajatus, että Messias olisi vanhurskas yksilö.
Minähän en pystyisi antamaan henkeäni sitä varten, -
että sinä saisit anteeksi. Tämä liittyy aiempaan keskusteluumme siitä, -
että tarvittiin uhri, joka kattaisi kaiken.
Vanhan testamentin aikaan uhraaminen tapahtui omasta puolesta.
Ongelma on kuitenkin paljon laajempi. Siksi Jumala päätti itse antaa uhrin.
Hän uhrasi Poikansa, jotta me saisimme anteeksi.
Jeesus oli ikuinen ja synnitön -
ja pystyi sen vuoksi maksamaan kerralla kaikkien syntivelan.
Enhän minäkään pyydä omien ongelmieni ratkojaksi jotakuta, -
jolla on samoja ongelmia.
Enkä pyydä jotakuta muuta velallista maksamaan minun velkojani.
Näin on.
On eräs kertomus holokaustin, juutalaisvainojen ajalta.
Natsit käskivät juutalaisia kaivamaan montun ja hyppäämään sen yli.
Jos juutalaiset putosivat monttuun, heidät ammuttiin kuoliaaksi.
Joukossa oli eräs hurskas rabbi, -
ja hänen takanaan seisoi agnostikko- mies, joka ei uskonut Jumalaan.
Kun ihmisiä ammuttiin monttuun, tämä mies sanoi rabbille: -
Ei anneta natsien pitää meitä pilkka- naan. Hypätään suoraan monttuun.
Rabbi vastasi: Jos Jumala on säätänyt montun kaivettavaksi -
ja että sen yli on hypättävä, niin meidän on luotettava Häneen.
Rabbi sulki silmänsä, rukoili, avasi silmänsä -
ja huomasi ihmeekseen olevansa montun toisella puolella.
Lisäksi hän huomasi agnostikko- miehen seisovan siellä kanssaan.
Rabbi sanoi: -
Tiedän kyllä, kuinka itse tänne päädyin, mutta miten sinä sen teit?
Mies vastasi pidelleensä rabbia takinliepeistä.
Tällainen valtava kuilu on myös nykyisen ja tulevan maailman välillä.
Kuinka voimme hypätä toiselle puolelle turvallisesti?
Emme mitenkään: putoaisimme kaikki monttuun.
Meidänkin on pideltävä kiinni jostakusta: Messiaasta Jeshuasta.
Tarrautumalla Häneen pelastumme. Synti tarkoittaa sekä eroa että velkaa.
Kuka siis maksaa sen velan, jota me emme pysty maksamaan?
Messias maksoi. Jumala lähetti Poikansa maksumieheksi.
Ja kun me pidämme Hänestä kiinni, Hän vie meidät turvaan.
Kun siis uskon Häneen, Jumala näkee minut Jeshuan kanssa yhdessä.
Näin juuri. Sitä paitsi kaikki me epäonnistumme ja toimimme väärin.
Kun tarraudumme Messiaaseen, -
Jumala ei katsele virheitämme, vaan näkee meidät Jeshuan silmin: -
ei sellaisina kuin olemme, vaan sellaisina joksi tulemme.
Jumala ei siis näe meitä pahoina, vaan vanhurskaina Messiaassa.
Eikä kyse ole uskonnosta, vaan suhteesta Jumalan kanssa.
Rituaalien ja ulkoa opeteltujen rukousten sijaan -
voimme kokea todellista yhteyttä Jumalaan Jeshuan avulla.
Rabbi Jason, kiitoksia kovasti, oli jälleen ilo keskustella kanssasi.
Tämänkertainen jaksomme on lopussa.
Kysyn sinulta henkilökohtaisen kysymyksen: -
Elätkö yhä "karkotettuna", kaukana Jumalasta?
Olet yrittänyt kovasti; olet paastonnut, rukoillut, käynyt pyhillä paikoillakin,-
koska haluaisit todella löytää Jumalan.
Viestimme sinulle on, että Jeshua Messias etsii sinua.
Hän haluaa löytää sinut. Avaa sydämesi ja mielesi Hänelle.
Hän antaa sinulle rauhan, shalom, joka ylittää kaiken ymmärryksen -
ja varjelee sydämesi Jeesuksessa Kristuksessa.
Suomennos: Sirpa Bågman