Tomi Erlundin runo Elämä on esinäytös
Elämä on esinäytös, kuolema vie teokseen, -
tuuthan mukaan kokemukseen iankaikkiseen?
Vie se sinut iloon, vapauteen, täydelliseen rakkauteen.
Teos suoraan Jumalalta, Pyhän Hengen ohjaamana.
Jeesus sen sankarina, avustus myös enkelten, -
katsojat näytöksen, kohtaa isän kirkkauden.
Vaan jos lippua et lunasta, niin kukaan ei sua pelasta -
paholaisen pauloista, kaikenmoisista vaivoista.
Siis ota vastaan kutsu, kun se sulle annetaan -
vain Jeesukselta ainoalta voit sä sitä odottaa.
Elämä on esinäytös, muista hyvä käytös, -
silloin pääset mukanamme, se on hyvä päätös!
Harri Lehtisen runo Kylväjä
Kuulkaa siis vertaus kylväjästä.
Erilaiset maaperät saivat osansa siemenistä.
Ahdistus, vaino, huolet ja rikkauden viettelys on myös tänään todellista.
Puhe tienvarresta, kallioperästä, orjantappuroista ja hyvästä maasta -
on hyvin tarpeellista.
Eila Inkiläisen runo Mestari
Mestari, mitä on tapahtunut ihokkaallesi?
Onko jotain läikähtänyt yllesi?
Ihan kuin olisin unen läpi kuullut puhetta maljasta.
Minäkin kurkistin tyhjään hautaan ja hämmästyin suunnattomasti -
kun Hän seisoikin takanani kutsuen minua nimeltä.
Se, mitä minulla on, on Pietarin kiivaus, -
Tuomaan epäilys ja Juudaksen uskottomuus.
Kaikesta huolimatta Herrani katsoo minuun, -
kuin rakkaimpaan opetuslapseensa Johannekseen, -
silmät täynnä lempeyttä.
Tomi Erlundin runo Pyhä Henki itsestään
Pyhä Henki itsestään, kertoo omaa tarinaa.
Se alkoi ennen luomista, kun odottelin huomista.
Käyskentelin yhtenään, tekemistä etsien.
Jumalani lohdutteli, oota malta hetkinen, -
niin annan sulle toimen sen.
Jälkeen päivän seitsemän, luonut oli ihmisen.
Sanoillaan Hän teki sen, meille kauniin maailman.
Opeta ja ohjaa näitä, puolustaja olla saat.
Johda heidät totuuteen, iankaikkiseen.
Tekemistä tässä on, hedelmän he söivät.
Omantunnon laitoin silti, uskonsa kun möivät.
Jeesukseni saapuu pian, jokaiselle löydän sijan.
Jotta löytäisivät kirkkauteen, taivaan kauniin autuuteen.
Timo Hautamäen runo Yksi meistä
Jo ennen kuin tukkasi kasvoi, ennen kuin kasvosi muodon sai -
omaksemme sinut tunsimme. Olithan jo yksi meistä.
Ennen kuin suusi avata saatoit puhuit meille viisauden sanoja
Veit meitä kohti uutta, kohti kasvua, kohti vastuuta -
kuin kuka tahansa meistä.
Ennen kuin nimesi lausuttiin oli sinut nimeltä kutsuttu.
Luojan suusta lausuttu, kuvakseen kohdussa punottu.
Olit aivan kuin yksi meistä.
Vihdoin saavuit maailmaan.
Äidin silmiin katsoen, rakkautta, syliä etsien.
Harson alla tuhisten ensi uneen nukahdit.
Olit yksi meistä.
Tekstitys: A. Eskola