Mitä voimme tehdä, kun olemme murheellisia, vihaisia -
tai meillä on huonomieli?
Mikä olisi Jumalan mielestä oikea tapa olla murheellinen?
Psalmissa 42:6 sanotaan -
Daavid kertoi tosi rehellisesti, miltä hänestä tuntui.
Hän ei yhtään pehmitellyt, miten vihainen hän oli.
Siellä on rajuakin tekstiä, mitä hän toivoi Jumalan tekevän vihollisille.
Jokaisen psalmin lopussa, lähes aina, siellä on -
"Sinun haltuusi minä jätän murheeni. Herra, sinä olet korkein ja hallitset".
Kun olet vihainen tai murheellinen, tai jokin vaivaa mieltä, -
on hyvä mennä Jumalan luokse rukoilemaan, -
siihen meidän omaan rukouskammioon -
ja vuodattaa rehellisesti kaikki kiukku, viha, syvä suru tai murhe.
Siellä usein mä kohtaan ihanan armollisen Jumalan.
Hän ensi kuuntelee vuodatukseni ja sitten hän usein kysyy -
"Haluaisitko antaa anteeksi?"
Koen, että hän tarkoittaa sitä, että haluanko luopua -
mun vihasta, kiukusta ja murheesta anteeksi antamalla.
On tärkeätä, että annamme anteeksi myös itsellemme.
Koska joka kerta kun teemme syntiä, -
esimerkiksi jäädään vihaan, tai murehditaan jotain liikaa, -
teemme syntiä itseämme vastaan ja se saa aikaan itsevihaa.
Minulle on ollut käänteentekevää se, kun ymmärsin, -
ettei anna vain muille anteeksi vaan myös itsellensä.
Jumalan kanssa jutustellessani -
kun kerron hänelle, miltä minusta tuntuu, -
huomaan, että puolet murheesta, tai enemmänkin, häviää.
Nyt joku ehkä kysyy "Eikö Jumala jo tiedä kaikki murheeni?" Kyllä tietää.
Mutta sitä keskustelua tarvitsetkin sinä itse.
Se auttaa, lohduttaa,helpottaa sinun oloa ja parantaa sinua.
Siksi on tärkeää, että me puretaan sydäntämme säännöllisesti Jumalalle.
Katsotaan mitä Raamatussa Jeesus teki.
Jeesus meni tosi usein Jumalan kanssa kaksin keskustelemaan.
Yksi ihana esimerkki on Getsemanesta, -
juuri ennen ristiinnaulitsemista hän meni puutarhaan,
jätti opetuslapset, meni itse hieman syrjemmälle ja itki suruansa Jumalalle.
Sitä pelkoa ja kauhua, kuoleman kauhua, mikä hänellä oli.
Mutta niin kuin Daavidin, lopussa hän päätti luottaa Jumalaan ja sanoi -
"Tapahtukoon sinun tahtosi".
Tästä on kyse siinä kun me puretaan huoliamme Jumalalle.
Me otetaan Jeesusta kädestä kiinni, luotetaan siihen, -
että hän vie meidät läpi, niin kuin on luvannut.
Siten annat Jumalalle mahdollisuuden vaikuttaa sinun tekoihin.
Vihan saa aikaiseksi tekoja, koska sydämestä kaikki lähtee.
Se vaikuttaa myös siihen miten toimit.
Se on parempi kuin se että ottaa tuomion ja oikeuden omiin käsiinsä.
Meidän on hyvä muistaa, että meillä ei ole sota ihmisiä vastaan -
vaan henkivaltoja ja voimia vastaan.
Näissä rukoushetkissä Jumala antaa viisautta sydämeen.
Ja siinä on myös se ulottuvuus, että meidän suhde Jumalaan paranee ja
kasvaa. Me opitaan tuntemaan, miten armollinen Jumala on.
Me opitaan tuntemaan Jumalan sydämen liikkeitä -
ja miten rakastava Isä hän on.
Tässä tulevassa tanssissa, rukoustanssissa, -
mä rukoilen tilanteessa, missä on paljon vihaa, tuskaa, kipua ja riitaa.
Yritä nähdä se tanssi, tanssiliike, ikään kuin rukouksena, -
joka vapauttaa, vahvistaa ja voimistaa.
Joka kuvaa ensin todellista tilannetta ja näyttää miten siitä päästää pois.
"Kipujen päivä" rukous.
Minä huusin kipujeni keskellä ja tunsin hajoavani niiden alle.
Minä kärsin huudosta, vihasta ja ilkeistä puheista.
Sinä lohdutit minua mutta minä käänsi vihassani selkäni sinulle.
Auta Jumala, anna voimaa Jumala!
Minä vastasin sinulle ja tulin auttamaan,
vahvistamaan sinua ja parantamaan.
Minä tartuin käteesi ja nostin sinut syvistä vesistä.
Minä olen Isä joka auttaa, silloinkin kun et näe minua.
Minä ylistän nimeäsi Isä, korkein Jumala, joka ihmistä rakastat. Kiitos!