BIBELN BERIKAR
Ett av det till arealen största länderna på östra halvklotet -
är Jakutien -
som till arealen är ungefär 9 gånger större än Finland.
På något vis verkade Gud så att -
Jakutien och dess huvudstad Jakutsk -
blev så betydelsefulla för mig -
att jag ville föra -
evangeliets budskap till det jakutiska folket.
Medan vi väntade på flyget på Sankt Petersburgs flygplats -
delade jag ut Johannes och Matteus evangelier -
åt vännerna i väntsalen.
När sedan planet för 300 passagerare fylldes -
kända jag som en besvikelse -
att jag och tolken hamnade på var sin sida av gången -
och inte fick sitta bredvid varandra.
Det fanns så mycket jag hade velat tala om och lära mig.
På platsen bredvid mig -
satte sig en snedögd och svarthårig flicka -
och på andra sidan hennes mamma.
När vi kommit upp i luften -
frågade jag på ryska från vilket land hon kommer.
Hon sade sig vara från Jakutien.
Precis därifrån dit Gud hade gett mig -
önskan att fara och berätta om Jesus.
Jag tog fram en Bibel för barn -
och frågade om hon någonsin läst den.
Det hade hon inte så jag sade att nu får hon.
Efter att hon läst en stund och jublat frågade jag -
om hon skulle dela ut Biblar i skolan om jag skickade en låda.
Hon skrattade och sade: "Naturligtvis."
Då sade jag att hon är nu en missionär.
Det blev en press på mig att jag lovat skicka till flickan, -
som var från en stad 400 km väster om Jakutsk, -
en låda Biblar, Guds Ord för barn.
I planet delade jag ut Johannes evangeliet -
till dem som gick förbi. I planet var ju 300 passagerare.
En intelligent och stilig man frågade på engelska varifrån jag kommer.
"Från Finland" var mitt svar.
Han berättade att han var från Novosibirsk, Sibiriens huvudstad, -
och Akademgorodoks, -
d.v.s. den akademiska stadsdelens -
medicinvetenskapliga direktör och att han ville träffa mig där.
Jag frågade varför han är så vänlig.
Skrattande svarade han att han fick boken på flygplatsen -
och nu fick han den igen.
Han ville dela ut dem vidare.
Vår vänskap räckte i åratal -
och vi håller ännu kontakt.
Några veckor senare stod jag på en busshållplats -
och väntade på bussen i Novosibirsk.
Då kom en dam fram till mig -
som började tala mycket snabbt på ryska -
eller något annat språk jag inte förstod.
Jag avbröt henne och sade: -
"Jag förstår er inte för jag kommer från Finland."
Hon sade att hon kommer från Jakutien.
Igen samma sak.
Den medicinvetenskaplige direktören hade varit i Jakutien -
och sade att där försiggår en stor ungdomsväckelse.
Den unga flickan -
som suttit bredvid mig i planet var från Jakutien.
Och nu var damen på busshållplatsen -
också från Jakutien.
Hon gav mig sitt visitkort och sade: -
"Om ni bara kan så skicka oss Guds Ord till vårt barnhem."
Hon med sin man har ansvaret för alla östra Asiens barnhem.
Det gick många år -
tills min hustru, Marja, sade: -
"Matti, vi redan i den mån gamla att nu lönar det sig att fara -
till Jakutien." Jag var rädd för jakuterna -
för jag vet att de är vilda och lagda för shamanism.
Vi tog kontakt med finländare i Jakutsk som sade -
att de kommer och möter oss till planet och ger oss logi.
Med tiden flög vi sedan den 10 000 km långa sträckan -
till en av de längst öst belägna platserna.
På något vis ordnade Gud det så att finländarnas bil -
hade gått sönder så de kunde inte möta oss.
Vi staplade lådorna med Biblarna -
som var på väg till -
Ust-Neras barnhem -
och till flickans skola.
Det var midnatt så vi lade oss för att sova mitt i salen.
Som tolk hade vi Juho Malki.
Mitt i sömnen väckte den Helige Ande mig.
Han knuffade till mig som en gång Petrus.
Vi uppmanades, Marja och jag, -
att gå till nedre våningen och dela ut Biblarna.
Vi gick ner och Juho blev kvar för att vakta våra saker.
Medan vi delade ut böckerna kom tre kvinnor nästan gråtande och -
bad att få av dessa böcker för de hade barnhem de svarade för.
Det enda barnhemmet jag kände till var det i Ust-Nera -
så jag frågade om det var det.
De tittade förundrande och sade att det var det.
Jag visade visitkortet jag fått på busshållplatsen -
och glada konstaterade de att det var deras värdfamilj -
och barnen finns där.
Kvinnorna tog böckerna jag lovat -
damen på busshållplatsen i Novosibirsk.
Vi fortsatte att dela ut och då kom en man och frågade -
vem vi är och varför delar vi ut böckerna.
Jag sade att vi är från Finland -
och vi kom hit av Guds vilja för att dela ut Guds Ord.
Efter att ha diskuterat en stund sade han att han kommer -
från samma stad som flickan som suttit bredvid mig i planet.
Jag visade uppgifterna om flickan -
och han sade glatt att hon var en av hans elever.
Jag sade: "Här är en låda barnbiblar som jag lovat leverera."
Han lovade ta den med sig och dela ut dem tillsammans med flickan.
Jag hade tänkt att det tar många år -
förrän vi under de svåra omständigheterna där -
för avståndet till Ust-Nera är 1500 km och till skolan 400 km.
Nu ordnade Gud plötsligt så att vi blev av med alla Biblar.
Guds Ord kom till rätt ställe.
En dam kom och frågade samma: "Vem, varifrån och varför?"
Efter att jag berättat sade hon sig var redaktör -
vid den lokala TV-kanalen.
Hon bad mig ringa när jag vet var vi bor -
då jag berättat att finländarna ordnar logi åt oss.
"Vi kommer och hämtar er med bil så ni får berätta om Jesus -
för hela Jakutien."
När jag sedan berättade -
genom vår tolk, Juho Malkki, -
hur jag fått lida för mina synders skull -
men när jag läste i Bibeln att Jesus har försonat mina synder -
bad jag att Jesus skulle förbarma sig över mig.
Då kom Jesus 1955 -
och tog mig till Sig, benådade mig och -
försatte mig på min egen plats under Guds välsignelse.
Han tog själv på Sig min dom på Golgata.
Sedan frågade jag om de vet vad jag känner för Jesus.
Inför hela TV-tittargruppen sade jag: -
"Jag älskar Jesus" och kramade Juho.
Alla redaktörerna och de andra applåderade.
Tack vare det bad de oss på nytt -
att om två dagar igen komma och berätta mer om Jesus.
Många gånger har jag tänkt fara till Ust-Neras barnhem -
för att hälsa på barnen men en gång när vi var på väg dit -
var där eldsvåda så vi kunde inte fara.
En troende läkare gav oss rådet att fara med flodbåt.
Längs rutten finns många rastplatser -
och hem för vuxna och åldringar.
Men där fanns också barn som syns på bilderna.
Vi var på två ställen och berättade om Jesus och jublade.
Barnen bad oss komma och simma för det var sommar.
De berättade att kommit från Ust-Nera, där fanns ingen kvar.
De hade kommit dit för sommarlovet och eldsvådan hade hindrat oss -
att resa till fel ställe.
Också där fick vi goda vänner och vi jublade.
Guds ledning är så förunderlig -
att Han tar hand barnen.
Jesus sade: "Om ni inte omvänder er och blir som barn, -
kommer ni inte in i himmelriket." (Matt 18:3)
barnen på dessa bilder är så underbara -
att jag skulle vilja fara dit.
Jag vet inte om jag någonsin far men i himlen möts vi.
Var välsignad, du, barnen och dina kära.
I Faderns och Sonens och den Helige Andes namn. Amen.
Undervisning: Matti Vuolanne
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7