BIBELN BERIKAR
Det är märkvärdigt hur besvärliga -
kvinnorna var för Jesus och många av Hans lärjungar.
Ja, ja. Kvinnorna var besvärliga.
De var besvärliga i avseende att de inte gav efter.
De förargade sig inte -
utan många kvinnor vågade -
låta sig förnedras.
Och just som förnedrade fick de vad de behövde.
Om detta står det i Markus- och Matteusevangelierna.
Markus 7:24-30
och Matteus 15:21-28.
Matteus 15:21-28.
Detta är ett av de underbaraste och trösterikaste ställen -
jag har läst i Bibeln.
Jesus ville vara ensam med sina lärjungar.
Han ville inte att någon skulle störa Honom -
under Hans undervisningsperioder.
Därför begav Han sig till hedningarna i Kanaans land.
Han var inte i Israel utan i området kring Tyrus och Sidon.
Men Han fick inte vara ensam med sina lärjungar -
för att denna kvinna -
jag talade om kom på att denne man kan jag dra nytta av.
Kvinnan hade faktiskt en verklig orsak -
att klamra sig fast vid Jesus -
för hennes dotter var allvarligt sjuk och hon sade: -
"Min dotter är svårt besatt."
Orsaken till att denna kvinna för mig har varit en så dyrbar lärare -
beror på att hon två gånger sade till Jesus: -
"Herre, Davids Son, förbarma dig över mig!
Min dotter är svårt besatt."
Hon sade inte: "Förbarma Dig över min dotter."
Hon ville först få bort det -
som förorsakade dotterns lidande, -
nämligen sin egen synd.
Därför kunde hon modigt inför Jesus Kristus be -
om nåd åt sig själv.
På något sätt visste hon att när hennes synder blir omhändertagna -
av Jesus hon hört så mycket om, -
blir också dottern befriad från den onda anden -
och det förskräckliga lidandet.
Sedan står det vidare -
att lärjungarna kom till Jesus och sade: -
"Skicka i väg henne! Hon följer ju efter oss och ropar."
Hon var jättebesvärlig och gav ingen ro.
Alla tittade och förundrade sig över Jesus -
när en i staden välkänd besatt flickas mor ropar.
Hon viskar inte utan ropar.
Sedan började det hända.
Det vill säga Jesus Kristus -
tog emot kvinnan -
och Han talade om för den kananeiska hednakvinnan -
den största orsaken varför Han inte befattar sig med hennes problem.
Med denna olyckliga kvinnas dotters sjukdom och lidande.
Jesus Kristus sade: -
"Det är inte rätt att ta brödet från barnen" -
och: "Jag är sänd endast till de förlorade fåren av Israels hus."
Missionsarbetets tid hade inte ännu kommit.
Först behövdes Golgata och påskmorgonens uppståndelse, -
och det behövdes det allra viktigaste, -
pingsten och den Helige Ande -
för att sedan förkunna evangeliet också för hedningarna -
och bekämpa fiendens angrepp och människornas lidanden.
Nu var det tid att verka bara för Israels folk.
Därför fick kvinnan inget medlidande av Jesus.
Hon bad Jesus driva ut den onda anden ur dottern -
men Jesus sade: -
"Låt barnen (alltså Israels folk) först få äta sig mätta."
"Det är inte rätt att ta brödet från barnen och kasta det åt hundarna."
Vad är så speciellt här?
Det speciella är att i Israel var det mest förolämpande -
att kalla någon för hund.
Det motsvarar när vi säger till någon: "Ditt svin", -
eller "åsna" eller vilket skällsord vi nu använder.
Denna "hund" var inget keldjur eller nyttig -
för den vaktade inte husbondens hem mot tjuvar-
eller vallade fårskocken.
Den var en valp och ett nödvändigt ont som skulle växa -
och bli nyttig.
Det allra billigaste man kunde kalla en annan människa -
var Jesu Kristi ord till kvinnan: -
"Det är inte rätt att ta brödet från Israels barn -
och kasta det åt er, hundar."
Här ingick en förolämpning och förnedring, -
ett underbart och nyttigt -
budskap som förnedrade och förödmjukade kvinnan.
Om jag varit i kvinnas ställe -
skulle jag lyft knytnävarna och ropat: "Skymfa mig inte!
Jag är ingen hundvalp utan något mycket värdefullare."
Om några andra kvinnor varit där -
skulle det ha uppstått ett ståhej -
och de skulle ha skällt ut Jesus.
Men denna underbara kvinna, -
full av nåd och ödmjukhet sade: -
"Jo, Herre, också hundarna äter smulorna -
som faller från deras herrars bord."
Hon kände till den enda rättigheten hunden hade -
och som inget annat djur hade -
och bara ett fåtal människor.
När familjen hade ätit dagens måltid -
svepte man alla brödsmulor -
och andra rester från måltiden -
under bordet för att mata hunden.
Märk att det var med rester från samma mat -
som familjefadern närde sin familj med.
Hunden hade rätt att få sin andel av samma mat -
som familjen blev närd av.
"Jo, Herre, också hundarna äter smulorna -
som faller från deras herrars bord."
Detta sade denna underbara kvinna som fått lida mycket -
och i sin tro modigt litade på Jesus.
Och vad svarade Jesus?
På något vis förstår jag -
att en gång i himlen får vi se att Jesus med tårar i ögonen sade: -
"Kvinna, din tro är stor."
Det finns bara två människor till vilka Jesus sade: "Din tro är stor."
Den ena var den romerska officeren -
och andra denna hedniska kvinna av syrisk-fenicisk härkomst -
i området kring Tyrus.
Denna kvinna delar fortfarande med sig något -
oerhört viktigt och värdefullt också till oss syndiga -
genom att lära oss komma tillrätta med Jesu Kristi ord -
som ibland är oerhört stränga men värdefulla -
och gå med på Jesu vilja.
En gång sade Jesus: "Salig är den som inte tar anstöt av mig."
(Matt 11:6)
I grekiska texten är ordet "skandalon" -
som betyder att man inte blir delaktig i en skandal.
Den som tillåter Jesus Kristus handla som Han vill -
är en salig människa.
Denna salighet tillkom denna familj, hem och modern -
och, så som Matteus och Markus berättar att Jesus sade, -
var flickan därefter helt botad.
Var aldrig ängslig om du blir förnedrad och förödmjukad -
för just som ödmjuk är du redo -
att ta emot nåden för Jesu försoningsblods skull.
Grattis. Amen.
Undervisning: Matti Vuolanne
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7