BIBELN BERIKAR
I dag, om ni hör hans röst, så förhärda inte era hjärtan.
Det är Hebreerbrevets (3:7-8) allvarliga uppmaning till oss.
Förhärdande av hjärtat innebär i praktiken -
enligt Bibelns ord -
att hjärtat inte förmår ta emot Guds nåd -
utan det blir hårt och oförmöget att ta emot.
På 1950-talet var jag -
innan jag kommit till tro men efter att jag inlett studier i teologi -
vid missionshuset i missionskyrkan. Salen var fylld av ungdomar -
Risto Santala, Olavi Peltola -
och Antti Kekki talade.
Dessa tre predikanter som predikade Guds Ord -
sa efter sina evangelisations- tal att om du -
unge vän, känner dig syndig, kom hit till altaret.
Vi lägger händerna på dig, ber för dig -
och proklamerar förlåtelse för alla dina synder.
Du får födas på nytt som Guds barn.
Till min stora förskräckelse steg många unga upp -
från min egen kurs på teologin och gick fram till altaret.
Satan sa till mig att gå nu inte dit din galning.
Då kommer det ju fram att du studerar till präst och inte känner Jesus -
och inte är Guds barn.
Jag klamrade mig fast i stolen för att inte ens av misstag gå fram.
Jag såg förskräckt hur de grät av glädje -
när de kom från altaret.
Gud hade förnyat dem. Hans Sons blod hade renat dem.
De hade blivit Guds barn som ägde frid.
De var lyckliga. Man kunde se det.
Jag plågades.
Men satan sa: Bra, bra, nu är det ingen som vet -
att du ljuger och låtsas.
Men gissa vad som hände?
De tre predikanterna sa: Du som redan tillhör Jesus -
kom nu i din tur fram till altaret.
Vi ber för dig och välsignar dig.
Så att du kan fortsätta som Jesu lärjunge i den här världen.
Då steg alla resterande upp och gick dit fram.
I den stunden blev jag alldeles förskräckt och tänkte -
att nu blir det uppenbart att jag ljuger då jag inte heller nu kan gå fram.
Men satan knuffade på och sa gå, gå! Det är ingen som vet!
Han ljög.
När jag var vid altaret och predikanterna lade händerna på mig -
och bad för mig så visste Gud. Jag var inför Jesu ansikte -
avslöjad för lögn.
Det var en så hemsk upplevelse -
för den förhärdade mitt inre så -
att om jag kunnat hade jag sjunkit under jorden.
Men jag hade ingen utväg.
Förhärdad och plågad, med fruktan för döden gick jag därifrån.
Men, kära vän, det var sista gången jag vågade ta risken.
Gud var mig nådig på nytt.
Han gav mig en chans vid nattvardsbordet i Johanneskyrkan.
Den första söndagen i december 1955.
Jag kunde inte förbli borta.
Jesu djupa nåd -
gjorde mig förkrossad och jag grät av glädje som ett litet barn -
och sa: Jesus, om det är så här underbart att vara Din egen -
behöver jag ingenting annat.
Jag vill minnas att det var på 1980-talet -
som det hölls möten med Billy Graham på stadion.
Många av er var med.
Jag kommer ihåg hur Billy Graham berättade något som skakat honom -
en berättelse om en man som hade en ölbar.
En dag hade han på väggen invid dörren -
satt upp en lapp där det stod: I morgon får var och en -
en gratis öl.
När nu många människor läste det kom det följande morgon -
redan innan öppning, en lång kö utanför.
När ägaren öppnade dörren -
trängde sig de första in och krävde sin öl.
Nu blir det en gratis fest!
Ägaren sa: Det är ju inte i dag.
Det är klart att det är i dag, sa männen. Det står ju där ute!
Gå ut och läs, sa ägaren.
De gick ut och läste: Gratis öl i morgon.
De funderade en stund och insåg snart att det var en fälla.
Det blir aldrig "i dag".
Det är alltid "i morgon, i morgon... nästa dag".
Samma sak är det fråga om -
i Hebreerbrevet: "I dag, om ni hör hans röst -
så förhärda inte era hjärtan, som när era fäder väckte min förbittring..."
Kära vänner, vi har inte råd att skjuta fram -
det viktigaste beslutet i våra liv -
att äga budskapet om Jesu Kristi frälsning -
till kommande dagar, då vi inte vet om vi har några kommande dagar.
Detta nu är vår viktigaste stund.
Och nu denna stund. Och denna stund.
Jesus vill att vi är beredda.
Vad vi än möter.
Vi satt en gång på järnvägsstationen i Novosibirsk och väntade på -
att tåget skulle avgå till Burjat. Vi var tre män.
En tolk, en god vän och Herrens tjänare, och jag.
Plötsligt knuffade min och Jesu vän till mig -
och sa: Titta, ett gammalt par med en kattunge med sig!
Hela rummet var fullt med människor och en äldre man -
och hans hustru hade tagit fram en korg under bänken -
och lekte med ett snöre med kattungen.
Genast kom ett barn och en massa andra fram.
Novosibirsk har två miljoner invånare, det är Sibirens huvudstad.
Vad fånigt, tänkte jag, att fara på resa och ta med sig en kattunge.
Efter att ha lekt en stund satte de katten tillbaka i korgen under bänken.
Det gick lite tid tills en av oss plötsligt -
märkte att mannen med katten läste en Bibel.
Han hade en stor Bibel med ett kors på pärmen.
Han läste för sin hustru.
Vi trängde oss närmare och sa att vi också tillhör Jesus.
Mannen berättade att han och hans hustru är tjetjener.
De bodde i någon stad i södra delen -
som bara är en ruinhög.
Där bor barn och åldringar som de föder.
De hade nu fört ett tiotal barn till barnsjukhuset i Novosibirsk -
efter att granater, minor och projektiler -
hade skadat barnen så att de mist armar eller ben -
eller blivit skadade på andra sätt.
Det fanns 1 500 kristna -
som färdades runt i ruinerna med mat åt människorna och -
att den muslimska befolkningen älskar dem för deras arbete där.
Men de muslimska ledarna hatar dem för att de är kristna.
De sa att också de kristna hatar dem för att de är tjetjener.
De hade inte mycket på sin sida men på grund av Jesu kärlek -
färdades de runt och gjorde gott. Dem fick vi hjälpa.
Det finns många problem i dag men det finns många Guds barn -
som jobbar för att barn som är i stor nöd -
ska få hjälp.
Jag frågade paret varför de hade kattungen med sig.
De förklarade att ser du, under bombningarna -
har katterna dött, men råttorna mår bra.
Därför tar vi varje gång med oss en kattunge från Ryssland -
för att hålla råttor och möss i styr.
Vi har möjlighet att verka för Guds rike.
Var och en för sin egen del.
Vi har möjlighet att hjälpa dem som är i behov av hjälp.
Det kraftigaste du kan göra för Guds rike -
är att be.
Allt annat är mindre viktigt och har mindre betydelse.
Förbön för barn, vuxna, åldringar, dem som lider -
ger seger och är i kraft när Jesus ber för dig.
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle