BIBELN BERIKAR Matti Vuolanne
Lukasevangeliet 18:1
Jesus berättade för dem en liknelse för att visa -
att de alltid borde be utan att ge upp.
I den gamla finska översättningen står det "tröttna" -
Men i den nya översättningen står det helt rätt "tappa modet".
De här två sakerna utesluter varandra.
Om man alltid ber -
så tappar man inte modet.
Men om man tappar modet så är man inte i bönegemenskap med Gud.
Jesus säger här att vi ska be.
Han vill att vi ber, alltid.
Att vi är i kontakt med Gud via bönen hela tiden.
Jag har två exempel på att tappa modet.
Det första finns också i Lukasevangeliet.
I det första kapitlet.
Här säger Sakarias till ängeln -
då ängeln meddelat att hans hustru Elisabet ska föda en son.
Sonen skulle få namnet Johannes.
Sakarias säger: "Hur skall jag kunna vara säker på detta?"
"Jag är själv gammal och min hustru är till åren."
Den här underbara prästen -
Sakarias tänkte att då hans frus mage blir rund -
den gamla tanten, så kommer människorna att skratta.
"Hur kan den där gamlingen få barn?"
Och ändå sade ängeln Gabriel: -
"Din bön har blivit hörd."
Ni har bett om ett barn.
Ni har bett om en liten son.
Nu är tiden för bönens uppfyllelse.
Ni ska ni få vad ni bett om.
Men något hade hänt medan de bad.
I något skede hade Sakarias och Elisabet tappat modet.
De hade givit upp. De tänkte: -
"Det här är omöjligt." Själafienden hade sagt: -
"Inte kan ni få barn i den åldern."
De hade lyssnat till lögnen från mörkret.
Gud meddelade att barnet skulle komma -
att glädjen kommit. De skulle få det de bett om.
Då sade Sakarias: "Hur skall jag kunna vara säker på detta?"
"Vi är gamla." Ängeln svarade honom:
"Jag är Gabriel som står inför Gud," -
"och jag är sänd för att tala till dig och ge dig detta glada budskap."
Glädjebudskap.
Det kom i skymundan. De blev inte alls glada.
De tappade modet eftersom -
de tänkte att det inte kunde hända.
Det här är hopplöst.
Därför sade ängeln: "Du ska bli stum och inte kunna tala" -
"förrän den dag detta sker, där- för att du inte trodde mina ord,"
"som skall gå i uppfyllelse när tiden är inne."
Det var ju frågan om -
att Guds egen Son Jesus skulle födas till världen -
genom jungfru Maria och genom den Helige Ande.
Det var frågan om att -
det för Jesu födelse i världen -
behövdes Johannes Döparen att gå före Honom.
För att hjälpa Jesus.
För att tjäna Jesus så att Han skulle kunna -
gå in i sitt fullständiga verk här i världen.
Modfälldhet är ett allvarligt brott.
Av två orsaker: Den förhindrar bönen.
Den andra orsaken är -
att den förgiftar vårt eget sinne.
Israels folk var en gång i en situation -
att kung Herodes lät ta till- fånga församlingsmedlemmar -
för att tortera dem.
Han halshögg Johannes bror Jakob.
En av huvudpersonerna bland lärjungarna dödades.
Det var kung Herodes Agrippa I som lät döda honom.
Det var ingen lek. På samma vis -
lät även Herodes fängsla Petrus.
Han ställde Petrus inför det mänskligt sett omöjliga.
Han fjättrade Petrus, satte honom bakom lås och bom -
bevakad av soldater.
Då påsken var över -
var hans avsikt att låta döda Petrus i folkets åsyn.
De kristna i Israel visste att det inte var någon lek.
De kunde inte gå in -
i fängelset för att hämta Petrus.
Deras enda möjlighet var att samlas -
i Johannes Markus mors hem.
Man firade pingsten där.
Även nattvarden.
Man skulle be där.
De kunde be dag och natt.
Några vilade och åt -
medan andra fortsatte att be.
Man bad kanske på onsdagen.
Någon ung man mitt emot fängelset -
höll utkik efter när Petrus kommer ut.
Inget hände. Det blev vaktombyte.
Det blev torsdag. Samma situation.
Ingen kom ut ur fängelset.
Man fortsatte be. Det blev fredag.
Man bad fanatiskt, med glöd.
Det blev lördag. Man bad oförtrutet dag och natt.
Det blev söndag.
Bönen fortsatte.
Så småningom började förebedjarna tänka -
att det är ett hopplöst fall. Det var fiendens attack.
Man började tänka att Petrus inte blir fri.
Det är omöjligt att få något till stånd.
Ändå bad man, åtminstone till det yttre.
Men missmodet gjorde sig påmind.
Och plötsligt den natten -
följande dag skulle Herodes -
döma och halshugga Petrus -
så kom änglarna.
Bojorna föll av. Alla vakter -
16 stycken, bara sov.
Ängeln sade till Petrus: -
"Dra på dig skor och ta på dig kläder, det är kallt ute."
Så gick de ut. Portarna öppnades.
Alla steg åt sidan.
På torget märkte Petrus att han var ensam. Ängeln försvann.
Petrus visste att församlingen var i Johannes Markus mors hem.
Han gick dit och knackade på dörren.
Där var den försmådda -
Rhode, en slavflicka.
Hon fick vakta porten -
samtidigt som församlings- medlemmarna grät, bad -
klagade i sin stora nöd, för Petrus skull.
Rhode gick för att ta reda på vem som knackade.
Hon hörde Petrus röst genom dörren.
Hon skyndade sig uppför trapporna.
Hon berättade för sin matmor att Petrus är fri och bakom dörren.
Petrus hade kommit ut ur fängelset.
Då sade Johannes Markus mor:
"Du ser syner, stackars flicka. Petrus är i fängelset."
"Vi ber precis att Gud ska sätta honom fri."
Rhode sade: "Ja, men Petrus är där."
De höll fast vid att han var i fängelset.
Det är kanske hans ängel.
De bad henne sätt sig ner och ta det lugnt.
Petrus kan inte ha kommit ut ur fängelset.
Varför bad de då? Därför att sedan då avrättningen inträffar -
så kunde de säga: "Jo, vi bad nog men Gud hörde inte ..."
Visst hörde Gud! Han hörde också hur missmodiga de var.
Han befriade Petrus.
Men de kristna var inte redo -
precis som Sakarias och Elisabet.
De var missmodiga. De hade givit upp.
De hade givit upp i förbönen för en kär person.
Petrus fortsatte knacka. De gick ned för att se.
Då de öppnade dörren såg de Petrus.
De blev förskräckta. De blev rädda.
Det här är det speciella.
"Petrus fortsatte att knacka."
"Då de öppnade och såg honom blev de förvånade."
Församlingen blev överrumplad.
Ändå hade de bett och bett att Petrus skulle bli fri.
De hade inte på förhand tagit emot bönesvaret.
En märklig sak.
Här sägs: Petrus räckte sin hand emot dem.
Han berättade hur Gud befriat honom ur fångenskapen.
Han bad dem meddela för Jakob och bröderna.
Han lämnade dem och gick till ett annat ställe.
Här säger Aimo T. Nikolainen i sin bok -
att det är troligt -
att Petrus gick till de judekristna.
Han grundade en församling för judar.
Samtidigt som Paulus gick till hedningarna -
för att grunda församling för hedningar.
Det här Herodes förskräckliga hot -
fick till stånd att både hedningarna -
och judarna blev aktiva medlemmar i församlingen.
Men det lönar sig inte att bli missmodig.
Det lönar sig att lovsjunga. Lycka till! Amen.
Översättning: Andreas Forsberg