BIBELN BERIKAR Matti Vuolanne
Att sova är en viktig uppgift för människan.
Genom det gör vi oss redo för att vara vakna.
Jag sov en gång någonstans i Finland.
På ett sådant sätt att Gud undervisade mig.
Sömnen innehöll viktig undervisning ur Bibeln.
Undervisningens huvudämne -
berörde Israels folk som befriades ur Egyptens slaveri.
Det står om detta i 4 Mosebok kapitel 21:
"Under resan blev folket otåligt."
Om folket blir otåligt -
tar alltså tålamodet slut.
Och då tålamodet är slut -
är det mycket besvärligt att resa.
Det här bibelstället som Gud visade mig i drömmen -
började så småningom utvidgas och fördjupas.
Det blev tydligare.
Jag funderade över var otåligheten kom ifrån.
I det föregående kapitlet -
4 Mosebok 20.
Står det om att -
Israels folk nådde landet Edom.
Genom Edom hade man byggt -
en lättframkomlig och rak -
och bra väg. Den kallades "Kungsvägen".
Den var känd bland folken.
Också Israel kände till den.
Edom var bebott -
av ättlingar till Esau.
Alltså var det frågan om -
förhållandet mellan bröderna Jakob och Esau.
Därför sände Israels folk då man kom till Edoms gräns -
en rapport till Edoms kung.
Den gällde hur de behandlats under 430 år som slavar i Egypten.
Det var med piska. Man berättade också hur Gud befriat dem -
ur Egypten: "Våra fäder for till Egypten".
"Vi har bott i Egypten under en lång tid."
"Egyptierna behandlade oss och våra fäder illa."
"Men vi ropade till Herren och Han hörde vårt rop."
"Han sände en ängel som tog oss ur Egypten."
"Nu är vi i Kadesh som ligger på gränsen till ditt land."
Sedan kom själva poängen.
"Israels ledare bad: 'Låt oss gå igenom ditt land'".
'Vi ska inte gå över åkrar eller igenom vingårdar.'
'Vi ska inte dricka vatten ur brunnar. Utan att vika av till -
'höger eller vänster ska vi följa Kungsvägen' -
'tills vi kommit ut ur ditt område.'"
Det var en så enkel och strålande möjlighet -
som öppnade sig för de 2 miljoner israeliterna -
med boskap - att gå igenom denna lättaste av leder.
Därför var det chockerande -
då Edoms kung sade:
"Gå inte igenom mitt land."
"Annars går jag emot dig med svärdet i handen."
"Men israeliterna sade igen: 'Vi följer landsvägen'".
'Vi betalar bara vi får gå igenom ditt land.'
"Men Edoms kung sade: 'Här går du inte'".
"Han for emot dem med en stor här."
"Då Edom förbjöd Israel att gå igenom sitt land" -
"så valde Israel en annan väg."
I Matteus 24 -
säger Jesus: "Då laglösheten och kärlekslösheten breder ut sig"
"kommer kärleken att svalna hos de flesta."
"Men den som håller ut till slutet ska räddas."
Folket råkade ut för ett orättvist -
och kärlekslöst bemötande.
Då Edom, brödrafolket -
inte tillät dem välja detta lättaste alternativ.
Man var tvungen att välja öde- marken bland stenar och vilddjur.
Bland taggiga buskar i ödemarken.
De två miljonerna, vuxna, barn och äldre.
Vilket öde.
Det födde en bitterhet -
som Moses berättar om: Folket blev otåligt.
Tålamodet tog slut.
Då tålamodet tog slut -
började man knota inför Gud och Moses.
"Varför har ni lett oss ut ur Egypten" -
"för att dö i ödemarken. Här finns varken bröd eller vatten."
"Vi är trötta på den här dåliga maten."
Den dåliga maten? De fick äta manna, änglarnas bröd.
Människans inre blev inflammerat.
Det blev förgiftat. Bitterheten tog över.
De blev förlamade.
De kunde inte ta kontakt med Gud och lovsjunga Honom -
för den stora nåd som de hade fått möta.
Genom lammets blod befriades de ur Egyptens slaveri.
Det folket gjorde var ont i Guds ögon.
Därför sände Herren giftormar ibland folket.
Ormarna bet dem så att många av dem dog.
I stället för att knota och be om att få gå tillbaka till Egypten -
började man nu sjunga en annan visa.
Döden äntrade scenen.
Folket ville tillbaka till Egypten.
De vände ryggen åt färdriktningen -
och vände ansiktet i riktningen de kom ifrån.
Där de levt i 430 år under piskan.
Då man vandrar bland stenar och tistlar i ödemarken -
fungerar det inte om man har ryggen före. Prova själv!
Du snubblar och faller och skadar dig.
För att rädda folket från deras syndiga attityd och dess följder -
så tillät Gud giftormarna.
Då folket fick möta döden via ormarna -
så vände det sig till Gud.
Nu dög Guds hjälp. Folket sade till Mose:
"Vi syndade då vi gick emot dig och Gud."
"Be till Herren att Han tar bort ormarna ifrån oss."
Och Mose bad till Gud.
Här finns en lösning för våra problem i dag.
Här fanns även lösningen till problemet som förgiftat Israel.
Tag bort smärtan så blir allt bra.
Det är alltid såhär. Då svårigheterna kommer -
de kommer till varje människa -
så tänker man: "Bara jag kommer förbi detta" -
"så börjar livet."
I skolan var jag lat och tänkte -
att bara skolan är över kan livet börja.
Sedan kom lumpen och jag tänkte på samma sätt.
Så började jag studera.
Då tänkte jag att bara jag blir färdig -
så kan livet börja. Sedan är man en gammal gubbe redan.
Man har familj och livet har passerat, utan att ha ens börjat.
Vi tänker att bara ekonomin är i skick så börjar livet.
Likaså med relationerna till våra närmaste.
Till våra barn, vår hälsa.
Vi tänker att då bara allt det här är i skick -
alltså om giftormarna försvinner så kan vårt liv börja.
Gud lät Mose be på folkets begäran -
att ormarna tas ifrån dem.
Hur många togs ifrån dem? Inte en enda.
Gud sade att då ormarna i fortsättningen biter -
så ska man resa en kopparorm.
Det är en bild på synden. En orm på en påle.
De som ser upp på kopparormen får leva.
Giftet kommer inte åt att döda människorna -
då räddningen kommer via koppar- ormen, en förebild för Jesus.
Därför skriver Johannes i kapitel 3, vers 14-15:
"Och liksom Mose upphöjde ormen i öknen," -
"så måste Människo- sonen bli upphöjd," -
"för att var och en som tror på honom skall ha evigt liv."
Efter det kommer Lilla Bibeln.
Människosonen blev gjord till synd.
Och som synd, inte bara syndare, fast Han var syndfri -
utan som synd har Han lyfts på Golgata kors -
för att var och en som ser på Honom -
får leva. Och de bittra mörkrets giftormar -
kan inte göra Guds Ord om intet.
Eller få oss ur Guds nåd.
Vi klarar oss, vi vinner, vi räddas.
Vi kommer till det Förlovade landet. Gud benådar oss.
Landet är himlen. Där finns inga tårar.
Gud torkar alla våra tårar. Amen.
Översättning: Andreas Forsberg