Bibeln uppmuntrar
För några år sedan var jag i Kuopio, -
och höll möte hos Tenho och Pirkko Toivanen.
På söndagen förde de mig med bil till Juankoski kyrka för att predika.
Då jag satt där i baksätet och lyssnade på de 2 männen framtill, -
blev jag plötsligt chockerad av något som jag inte hade vetat.
Av någon anledning hade det förbigått mig.
Att Karl-Alfreds och Kalle Ankas animatör Walt Disney, -
hade bestämt eller på något sätt fått till stånd vid sin död, -
som oändligt rik att hans kropp skulle prepareras så att, -
den kan återupplivas efter år eller årtionden.
En ångest överväldigade mig när människan är så blind & i mörker, -
att han inte vill gå till Jesus genom sin död här på jorden, -
utan vill återvända till syndens, sjukdomarnas, -
tårarnas och dödens värld.
Och som rik använder han sin rikedom för att möjliggöra det. Det-
var ett så skakande missförtoende gentemot Jesus & Gud,
när Gud inte räcker och duger. Och himlen duger inte, -
utan själafienden får till stånd det att människan, -
som genom döden måste skiljas från detta liv vill komma tillbaka.
Ändå lyckas det inte.
Säkert skulle det ha skett för länge sedan om det skulle vara möjligt, -
men det är inte möjligt.
För två somrar sedan var jag i Tansanien.
I huvudstaden Dar es Salaam, -
gick jag till frisören med två lutherska kyrkans präster.
De kände till platserna.
När vi kom till frisören var där 4-5 unga män, -
som var muslimer.
I Tansanien är ungefär hälften kristna och hälften muslimer.
Jag satte mig i frisörsstolen och han började skära håret med kniv.
Plötsligt började dessa två lutherska präster, -
kivas med de muslimska männen om vem Jesus är.
För muslimerna var Jesus en profet.
Blodallvarligt och upprörda grälade dessa lutheraner, -
om att Jesus är Gud och Guds Son.
Det dröjde inte länge förrän de för full hals skrek åt varandra.
Jag blev redan litet föskräck om han använder rakkniven, -
så hur går det för oss utomstående.
Jag bad till Gud att han inte låter dem drabba samman, -
så upprörda och ilskna var de.
När sedan håret var klart och betalt, -
grep jag tag i den mest fanatiska unga muslimske mannes hand, -
och gratulerade honom och sade; -
'Gud vare tack att du är så fullhjärtad och absolut, -
och är det i synnerhet i fråga om Jesus enligt din egen åsikt.
'Vet du vad,' sade jag rakt ut till honom, -
'En dag händer det att jag dör för jag är en gammal gubbe, -
men en dag händer det att också du dör för att alla människor dör.
Den dagen du dör kommer du sannerligen att veta, -
att Jesus inte är bara en profet, -
såsom också mången kristen meddelar och antar, -
utan att Jesus Kristus är Guds Son och Gud, & genom -
vars nåd vi klarar oss genom döden till himlens eviga glädje.'
Han blev alldeles tyst, denna muslimpojke.
Sedan spred sig ett leende över hans ansikte och han tackade.
Tillsammans tackade vi Gud att hans Son, Jesus Kristus, -
har all makt i himlen och på jorden, att han genom sitt verk på Golgata,
& priset för sitt offer kan förbarma sig över oss syndiga. Samma -
hade hänt mig redan tidigare i Novosibirsk, Sibiriens huvudstad,-
där nära den lutherska kyrkan är Studentseskajas metrostation, -
de studerandes metrostation.
Den är full av läroanstalter.
Pilotskolning, handelsinstitut, psykologiska institutet, -
men de mest speciella är ingenjörsskolorna.
18 000 unga studerar vid tekniska högskolan. Där delade -
vi med min fru ut Bibelböcker med Johannesevangeliet, -
och 'Fyra fakta om det andliga livet', i samma bok, -
och 'Ingen vanlig snickare', -
en berättelse om Jesus som tredje bok i samma knippe.
alla tog emot den, också professorerna.
Vi hade 40 000 böcker att utdelas.
Men där stod en lång stilig judisk ungdom som log ironiskt, -
och sade; 'Jag behöver ingen Jesus, -
och inte behöver jag någon Jesus bok, -
och rör inte ens vid någon sådan.'
Då sade jag precis samma sak; -
'En dag händer det med mig såsom också med dig att jag dör.
Den dag då du övergår från tiden till evigheten, -
ser du hur oerhört dyrbart och nyttigt detta Guds ord, -
om Jesus skulle ha varit för dig redan idag.'
Då hajade han till och bad om att få en bok och var helt ödmjuk.
Kära vänner, vi är i ett sådant tillstånd att vi inte går, -
som vi i Karkkilas skriftskola konstaterade, mot dödsgränsen.
Så att här är dödsgränsen och här kommer människan, -
och avståndet är 40 eller 12 år, eller 5 dagar, -
utan vi går längs dödsgränsen.
Jag har komponerat en sång om det men sjunger den inte nu, -
annars stänger du din TV.
Orden lyder; 'Det är inte tillåtet för människobarnen, -
att gå mot dödsgränsen, så man skulle få veta, -
hur långt det är kvar på livets väg.
I stället kör nu människan längs döden gräns i livets vagn. När som-
helst kan hon överträda gränsen och lämna sin världsliga hydda.
Därför är det klokt att i varje ögon- blick vara färdig att avslta sin färd
Det enda som vid döden gäller är att vi somnar i Jesu händer.'
Vi är inte långt från dödsgränsen utan vi är vid den, -
för att varje ögonblick i vårt liv kan vara det sista ögonblicket.
Därför uppmanar Jesus oss att varje ögonblick vara färdiga.
Förberedd, delaktig av frälsningen, -
för att bege sig till härlighetens hem.
En gång förlorade änkan från Nain sin ende son.
Lukasevangeliet kapitel 7 berättar om det.
När Jesus, lärjungarna och mycket folk närmade sig Nains stadsport, -
"då bar man ut en död. Han var sin mors ende son, och hon var änka.
Mycket folk från staden gick med henne."
2 sorts grupper, de andra som gladde sig & prisade Gud för Jesus
som var på väg mot staden, -
men de som kom från staden grät och jämrade sig, -
över den unge mannens död.
Jesus gick och stannade båren.
I allmänhet fick judarna inte röra vid den dödes bår, -
för att inte som förorenad hamna i en veckas rengöringsritual.
Men när Jesus rörde vid båren och sade: -
"Unge man, jag säger dig: Stå upp!"
Då satte sig den döde upp och började tala, -
och Jesus gav honom åt hans mor."
Den av döden förorsakade smärta och skräck, mörker och gråt, -
förvandlades till stor glädje. Den unge mannen vaknade ur döden.
Vet du vad som här är speciellt?
Anna-Liisa Matikainen från Nyslott var en gång, -
i samma Nains stadsport och berättade detta.
Det underliga var att största delen av människorna gick denna väg, -
till Jerusalem, den västliga, fast den var den svårare, -
och inte den östra, -
som var samariternas land, för att inte förorenas.
När de nu var på väg till Jerusalem sägs det i vers 17: -
"Och detta tal om honom gick ut i hela Judeen & trakten däromkring."
Underligt att detta tal gick ut i hela Judeen, -
fast man var i Galileen.
Fast väckningen ur döden hade skett i Galileen.
Man berättade om det i Judeen och Jerusalem, -
och i Betlehem. Det förflyttade sig till andra sidan av landet.
Varför föflyttade sig kunskapen om den dödes uppväckning, -
till andra sidan av landet?
Därför att människorna vittnade om det.
På något vis är jag säker på att den unge mannen var bland vittnen, -
han som själv hade blivit väckt ur de döda genom Jesus.
Då detta var ett onekligt fakta, en orubblig sanning, att Jesus -
uppväckte en död, en ung man som själv var med och vittnade, -
så berättades om det runtom hela landet, -
och runtom världen, och idag berättas om det i Bibeln.
Döden har besegrats, segern har vunnits och Jesus Kristus, -
dödens besegrare, är som uppstånden även vår Herre, -
Frälsare & Kung i evigheten, amen.
Sv. översättning: Carl Westermarck