Bibeln berikar
När jag i tiden lyssnade på historieläraren -
Väinö Varmanes undervisning i Riihimäki Lyceum -
blev orden "1904 -
meddelade de ledande franska vetenskapsmännen hela världen att
om några år framställer människan liv i laboratoriet -
och Gud behövs inte mera."
Läraren fortsatte och sade att nu har det gått över 50 år sedan dess -
och fortfarande måste man konstatera -
att liv inte uppstår genom människohand -
utan det är Guds ensamrätt.
Och det tog skruv.
Vi står framför ett sådant faktum, -
att Gud vill göra sig bekant med oss.
I 2 Tim 1:12 säger Paulus: -
"Det är också därför jag får lida allt detta, -
men jag skäms inte, eftersom jag vet -
vem jag tror på, och jag är över- tygad om att det står i Hans makt -
att till den dagen bevara det som har blivit anförtrott åt mig."
Dessa Paulus ord: "Jag vet vem jag tror på" -
försätter var och en av oss människobarn -
personligen i en speciell särställning.
För Gud hemlighåller vi inget.
Så som det också i psalmen sjungs; -
"Hur skulle jag kunna vandra framför Dina ögon och fly?
Också i himlen skulle jag se Dig.
Inte ens i dödsrikets mörker kunde jag undvika Dig."
Med andra ord känner Han enligt ursprungsspråket vår personliga -
individualitet och liv. Vi kan -
inte ens i sängen under täcket hemlighålla det vi verkligen är.
I Psalm 103 säger David: -
"Ty han vet hur vi är skapade, -
han tänker på att vi är stoft."
Se, här har jag en stoftpartikel på handen.
En pust, så är den borta.
Gud vet att av stoft kan man inte förutsätta någonting.
Stoft är som det i ursprungsspråket sägs att -
det är damm, lera och aska.
Alltså allt detta som för oss är billigt -
är i Guds ögon verklighet i oss -
men skillnaden ligger i det att det vad vi är i Guds ögon -
är inte billigt för Honom.
Det finns ett motto hos kristna som också jag har brukat i 23 år.
"Jag duger inte till någonting."
Jag minns när jag kom som präst till Karkkila 1960 -
var det litet dystert med söndagsskolan.
Av min chef prost Laitinen fick jag till uppgift att organisera den.
I Haapala var familjerna Tiira och Puranen i vars hem man hade rätt -
att hålla söndagsskola.
Lika i Haukkamäki skola med Emil och Mertta Korhonen -
som gav skolan till förfogandet för söndagsskolan.
Men problemet var att det fanns ingen som höll söndagsskolan.
Barn fanns det tillräckligt kring Högfors fabriker.
Platserna var färdiga men ingen gick med på det.
Alla sade: "Oj Matti, inte klarar jag av det. Ta någon bättre."
Så rusade jag ihop med någon annan, men samma sak: -
"Jag klarar inte av det."
Jag minns när söndags- skolsutskottet församlade sig -
och jag var tvungen att konstatera att jag inte -
lyckats hitta någon ny söndagsskolelärare.
Då skrev vi efter att ha bett om Guds vilja -
i utskottets protokoll följande text: "Från och-
"med nu godkänns bara en sådan person som inte klarar av det."
Där står det fortfarande i protokollet.
Så blev det att i Haapala kom Marja Virtanen emot och jag sade: -
"Vet du Marja att Gud menar att du ska börja -
hålla söndagsskola? Puranen och Tiiras Johannes ger sina hem."
Marja svarade: "Käre Matti, jag kan inte och jag klarar inte av det.
Ta någon bättre."
Jag räckte handen och sade: -
"Graturerar, du uppfyller det enda villkoret -
som satts för söndagsskoleläraren."
Två år senare sade Marja: -
"Tack vare Gud att du fick mig att hålla söndagsskolan.
Varje gång får jag mera av barnen än vad jag kan ge dem."
Vi har på ett särskilt sätt -
från begynnelsen fått -
en sådan möjlighet som gör det omöjliga möjligt.
När Gud blåste sin Ande -
i den första människans näsborrar som han format av stoft och lera -
- kanske du har märkt till att judarna har rätt så breda näsborrar-
blev människan till en levande själ.
Det betyder att människan första gången -
under sin existens slog upp ögonen.
Och vad betyder det?
Var ansikte mot ansikte med Gud.
Hon såg första gången Gud ansikte mot ansikte.
På hebreiska är ansikte "???" och på grekiska "???"
De betyder att en i en sådan fasad eller ansiktsuttryck -
framkommer ett personligt och individuellt uttryck -
av Guds ansikte.
Kärleken som varje människa saknar & törstar efter kommer fram.
Våra ansikten ger på sätt och vis -
uttryck för vår personlighet och individualitet.
Därför sägs det också i Herrens välsignelse -
i 4 Moseboken 6:24-26
"Herren vände sitt ansikte till dig"
"Herren låte sitt ansikte lysa över dig och vare dig nådig."
Vi skulle vilja tillbaka till den ursprungliga gemenskpn med Gud -
så att vi skulle se Fars hjärtliga barmhärtighet och nåd -
gentemot oss och inte springa undan och påstå att vi inte kan.
Jag behöver det inte ens, för Gud svarar för varje individs -
personliga möjlighet att fungera med hjälp av den Helige Anden -
och med nådegåvornas förmedling i Hans rikes arbete.
Inte heller du lycklige kan aldrig -
- gratulerar - påstå att du inte klara av det.
Jesus säger genom Paulus: "Jag vet vem jag tror på."
Det här fick till stånd tillit till förtroendet och mod -
hos Paulus & behövde inte springa iväg och inte påstå som jag -
i åratal påstod: "Jag klarar det inte."
Utan med glädje ha rätt att tacka Gud för det att -
jag precis som sådan här personligen får vara i Hans tjänst.
Benådad av Honom, välsignad av Honom, älskad av Honom.
I Jesaja 53 finns ett av de härligaste ställen i Gamla Testmntt.
Där sägs: "När vi såg Honom var Hans utseende inte tilldragande.
Han var föraktad och övergiven av människor, -
en smärtornas man och förtrogen med lidande, -
lik en som man skyler ansiktet för, -
så föraktad att vi räknade Honom för intet."
Han räknades alltså för intet.
Också idag räknas Han för intet.
Han anses värdelös, obetydlig & oförmögen att använda -
varje individ & människobarn. Men det här är inte sant.
I Johannes 1 finns ordet: -
"Och Ordet blev kött ..., och vi såg hans härlighet, -
en härlighet som den Enfödde har av Fadern, -
och Han var full av nåd & sanning."
I gamla förbundet räknades Han för intet -
alla föraktade Honom. Men nu -
såg Jesu lärjungarna genom den Helige Anden Hans härlighet.
Hans Majestät & Hans personlighet.
Hans ansikte, den ursprungliga paradisiska -
gemenskapen kom tillbaka.
I den kristna läran sägs att Gud har skapat människan -
för att leva i Hans gemenskap.
Därför finner människohjärtat ro enbart i Gud.
Att känna Gud och vår Frälsare Jesus Kristus -
och att få bli Guds barn är det dyraste i vårt liv.
Här är det bra att starta. Det gör jag också.
Guds underliga frid kommer genom att vi återgår -
till paradisets ursprungliga gemenskap -
där vi alltid får vara tillsammans med Herren Jesus.
Låt oss tacka och prisa himlens Fader -
för din del och min del.
Tack, förunderlige Jesus att du löste mitt livs svåraste problem -
då du känner mig och vill ha mig tillbaka till den gemenskap -
som den förste människan hade i paradiset före syndafallet -
där vi vet vilken förunderlig Frälsare Du, Jesus, är -
till Fars rikedom och välsignelse för oss.
Av nåd, amen.
Sv. översättning: Carl Westermarck