Tervetuloa seuraamaan Rikotusta eheäksi -ohjelmaa!
Tänään keskustelemme narsismista terapeutti, pastori -
ja kirjailija Seppo Jokisen kanssa. Tervetuloa, Seppo! - Kiitos.
Narsismilla tarkoitetaan itserakkautta. Tarpeellinen piirre meille, -
mutta yli mennessään se on aika vakava ja sairastuttava ilmiö.
Narsistinen persoonallisuushäiriö koskee n. 1 % suomalaisista.
Mistä tietää, onko joku narsisti?
No, tietysti on aika vaikeaa tehdä toisesta sitä diagnoosia.
Se on lääkäreiden hommaa, mutta narsistisia piirteitä voi nähdä.
Ajattelen lähinnä meitä suomalaisia, -
niin mielestäni 90-luvun lama oli käännekohta.
Sitä ennen Suomessa oli talkoohenkeä, oli auttamista.
Rakennettiin leskille taloja. Korjailtiin kattoja.
Tehtiin tämä kaikki siksi, että haluttiin auttaa.
Kun tuli lama ja valtavat konkurssiaallot, -
ihmisiä joutui täysin puille paljaille.
Samalla alkoi tulla tämä amerikka- lainen systeemi firmojen johtoon -
eli kilpailun ja henkilöstön säästäminen -
ja tavoitteiden nostaminen ja kvartaalitalous.
Joka neljännesvuosi tarkistetaan tulos.
Jos 1/4 vuodessa on tullut tappiota tai menty alaspäin, -
niin väkeä pois kylmästi. Tuli tämä kylmä irtisanominen.
Vähitellen alkoi ilmetä narsistista persoonallisuutta yhä enemmän.
Se on siis semmoinen hidas... Yhden sukupolven se kestää, -
jos vanhemmat joutuvat vaikeuksiin.
He joutuvat tavallaan tilanteeseen, jossa lapsen rakastaminen -
ja ykkösenä pitäminen häiriintyy tavalla tai toisella.
Kun nämä lapset tulevat nuoriksi ja aikuisiksi, -
niin sitten alamme kantaa sitä satoa.
Minusta narsistinen persoonallisuus on selkeästi lisääntynyt -
90-luvun jälkeen maassamme.
Narsistisella henkilöllä on korostunut itsekäsitys.
Hän haluaa nostaa itseään toisten kustannuksella.
Joo, ja hän on aina oikeassa. Oikein narsistinen ei ymmärrä...
Hän on aina oikeassa. Esim. lait koskevat häntä vain, -
kun hän on samaa mieltä lakien kanssa.
Jos hän on eri mieltä, niin häntä eivät lait sido.
Narsismin taustalla on yleensä mitätöity lapsi.
Se on toinen lähtökohta.
Lapsi on 2-3 -vuotiaana väkivallan kohteena.
Erilaisten väkivaltaisten kohtelujen seurauksena -
hänen emotionaalinen kehityksensä aikuiseksi häiriintyy.
Se yleensä katkeaa ensimmäiseen uhmaikään: -
"Mulle heti kaikki kaikki!" Siitä lapsen pitäisi kasvaa -
saaden lohdutusta ja oppia vähitellen huomioimaan muita.
Empaattisuus kasvaa vähitellen. Vanhempien tulisi opettaa, -
että ei saa lyödä koiraa. Koiraan sattuu.
Tämä on hyvin yksinkertaista. Ei saa lyödä isiä. Se sattuu isiin.
Kun lapselle muutaman kerran kerrotaan tämä, -
niin jos hän kokee muuten turvalli- seksi elämänsä, hän alkaa ymmärtää.
Se, mikä häneen sattuu, sattuu tuohon toiseenkin.
Pitää ruveta opettelemaan elämää niin, ettei satuta muita.
Niille lapsille, joilla on tämä kasvuprosessi häiriintynyt, -
jää tämä "Mulle heti kaikki!" päälle.
Toinen tausta on se, että lapselle yritetään antaa kaikki, -
mitä se haluaa. Olen omissa kirjoissani -
nimittänyt sen valtiassyndroomaksi.
Kun lapsi kasvaa murrosikään ja yli, hän pitää ihan luonnollisena, -
että muut palvelevat häntä ja antavat hänelle omansa.
Hänellä on oikeus saada enemmän kuin muilla.
Hänellä on oikeus saada palvelua, kaikkea hyvää, -
riippumatta siitä, onko siihen oikeutta.
Se kuulostaa ihan nykyajan tavoitteelta.
Keskitytään omaan elämään ja siihen, mikä minulle on parasta.
Juu. Ja tätä on ylläpidetty eri ohjelmilla, -
joissa koko ajan opetetaan valittamaan kaupoista.
Suomessa on kyllä valtavasti oikeuksia, -
mutta velvollisuuksista ja vastuusta täällä ei enää paljoakaan -
uskalleta puhua. Kukaan ei saa loukkaantua. Ketään ei saa loukata.
Ymmärretään loukkaamiseksi se, jos opetetaan tapoja ihmisille.
On se merkillistä. - Se on merkillistä. Ihan oikeasti.
Voisiko sanoa, että kansallinen kyky empatiaan -
on ainakin häiriintynyt, vaikkei se poistunut ole.
Se on pahan merkki. - Inhimillisyys on kadonnut -
ja ymmärrys toisesta ihmisestä. Siitä, kuinka olemme -
toinen toistemme rinnalla kulkijoita elämässä.
Kyllä. Tämä näkyy juuri siinä, että vapaaehtois-/talkootöihin ei tulla.
Heti kysytään, mitä minä saan siitä. - Aivan.
Narsismi on kuitenkin jokaisesta meistä löydettävissä.
Onko siinä jotain hyvää? Voisiko siitä löytää hyödyllistä elämäänsä?
Tietysti voidaan sanoa, että narsismi on...
Mutta Jeesus kehotti rakastamaan itseään.
Narsismi lähti siitä, kun Narkissos näki kuvansa lähteessä, -
rakastui siihen ja kuoli lähteelle. Ei voinut lähteä siitä.
Tämä on itserakkautta. Itsensä rakastaminen on ihan toinen asia.
Esim. narsistin uhrin, joka on toistuvasti hakkaamisen -
ja väkivallan kohde, niin hänen pitäisi havahtua rakastamaan itseään.
Hänen pitäisi ajatella, ettei tämä ole oikein.
Ei puolisolla/ystävällä ole oikeutta kohdella minua näin.
Tämä on väärin. Näitä avioliittoja/ parisuhteita olen kyllä nähnyt -
tässä maassa valtavan määrän. Muistan yhden tapauksen 90-luvulta.
Nainen oli 20 kertaa ollut psykiatrisessa sairaalassa -
hoidettavana psykoosin johdosta.
Psykoosi tuli aina noin vuoden välein.
Hän oli pari viikkoa tai kuukauden sairaalassa ja pääsi pois.
Tilanne jatkui tämmöisenä. Kun hän tuli minun luokseni, -
hän oli jo 20 kertaa ollut sairaalassa.
Hän tuli hakemaan apua. Mitä hänen pitäisi tehdä?
Kuuntelin ensin aika pitkään ja yritin muodostaa kuvaa siitä, -
mistä se voisi johtua. Jossakin vaiheessa tajusin, -
että avioliitto oli niin väkivaltainen, -
että hän haki aina turvaa siitä psykoosista.
Hän salli mielensä mennä sekaisin psykoosiin, -
jotta pääsi pois kotoa sairaalaan lepäämään ja olemaan rauhassa.
Sitten sanoin hänelle, että minusta hänen tulisi korjata arjen asioita, -
jos hän haluaa päästä sairaalakierteestä eroon.
Ensimmäiseksi hänen pitäisi opetella rakastamaan itseään -
ja estää hakkaaminen ja loukkaa- minen jatkuvasti vuodesta toiseen.
En ole ketään kehottanut avioeroon.
Minusta se on liian suuri vastuu minulle.
Olen kehottanut kyllä rakastamaan itseään ja rakentamaan tilanne, -
jossa voi rakastaa itseään.
Hän otti muistaakseni 3 kk:n irtioton parisuhteesta -
ja sen jälkeen eron. Hän huomasi, että se on ainoa mahdollisuus.
Teimme muutaman vuoden työtä hänen kanssaan.
Kertaakaan hän ei joutunut enää psykoosihoitoon.
Tapasin hänet sattumalta jossain ehkä 10 vuotta sitten.
Kysyin, miten hänellä oli nyt mennyt.
Ei hän ollut kertaakaan sen jälkeen ollut sairaalassa.
Onpa hieno selviytymistarina! - Tämä on totta. Hän on olemassa.
Joskus emme voi valita niitä, kenen kanssa olemme tekemisissä, -
kuten lapset lähiperhettään, mutta tietysti narsisteja löytyy -
jokaiselta elämänalueelta ja yhteiskunnan kerroksista.
Voiko narsistin kanssa elää? Onko keinoja selviytyä -
sellaisen rinnalla, joka yrittää mitätöidä ja rajoittaa.
Saada toisen ihmisen täysin hallintaansa.
Ehkä, jos on masokistinen persoona, niin voi elää.
Minusta normaali ihminen ei voi kyllä elää. Ihan mahdotonta.
Narsisteja on seurakuntien johtajinakin, työpaikoilla johtajina -
ja alaisina. Ne tekevät johtajan/ esimiehen elämänkin helvetiksi, -
kuten päinvastoinkin. Tämä pitäisi tunnistaa paremmin.
Tämmöisessä seurakunnassa, jossa on narsistinen johtaja, -
se on melkoisen mielivaltaista touhua, mitä siellä tehdään.
Se voi olla luterilainen srk, vapaaseurakunta, mikä tahansa.
Valitettavan paljon narsisteja on kristillisissä piireissä.
Valitettavasti. - Mistä arvelet sen johtuvan?
Se johtuu lapsuudesta. Se johtuu jopa siitä, että on nitistetty -
tai ole asetettu mitään rajoja -
eli on yritetty estää kaikki lapsen pettymykset.
Meidänhän pitää opetella pettymään.
Lapsen pitää oppia pettymään, ja sitä varten on lohdutus.
Kun hän pettyy, vanhempien tehtävä on lohduttaa häntä, -
mutta ei estää pettymystä. Lohduttaa ja antaa -
uusi mahdollisuus jatkaa pettymyksen jälkeen.
Olen usein nähnyt tämän kauppa- keskuksissa istuskellessani.
Pieni lapsi heittäytyy selälleen, kun ei saa jotain.
Se huutaa ja potkii lattialla. Kerrankin katselin, -
kun se sai rauhassa huutaa, kunnes isä huusi: "Joko lähdetään?
Tuletko tänne?" Kun ei tullut, hän vähän aikaa odotti.
Sitten hän meni ja nätisti otti pienen pojan syliinsä -
ja alkoi lohdutella sitä siinä.
Hän ei kieltänyt tunteenpurkausta.
Hän ei keskeyttänyt sitä liian aikaisin.
Lapsi sai purkaa pahaa oloaan.
Sen jälkeen hän otti syliin, lohdutti ja silitteli sitä.
Tämä on se tapa, millä traumaattiset kokemukset pitäisi käsitellä.
Tulee se isä, joka on kaikkivaltias pienelle lapselle -
ja antaa purkaa kiukun. Ei kiellä huutamasta.
Monien läsnäolijoitten mielestä varmaan olisi toki hyvä, -
ettei huutaisi siinä lattialla, mutta lapsen kehityksen kannalta -
mielestäni tavattoman viisaasti tehty.
Äiti ja isä eivät puuttuneet siihen, -
ennen kuin lapsi sai purkaa kiukkunsa.
Sitten tuli lohdutus ja silittely ja syli.
Uskon, ettei siitä jäänyt lapselle mitään.
Hänen psyykeensä käsitteli sen saman tien. - Kyllä.
Olen jostain lukenut, että jos lapsi oppii käsittelemään -
pettymyksiä rakentavasti, niin se antaa hänelle hyvät eväät -
aikuisena elää tasapainoista elämää.
Hän selviytyy isona elämän eteen heittämistä tilanteista.
Juuri näin. Jos on vielä terve itsetunto -
eli olen tärkeä ja rakas, kykenen ja osaan, -
mutta ei yltiöpäisesti, niin siinä on melkoiset eväät selviytyä.
Puhutaan sitten uskovaisista. Jos uskovana elää narsistin kanssa, -
miten neuvoisit häntä? Voiko ottaa eron?
Mitä Raamattu sanoo narsismista? - En tiedä, -
puhuuko Raamattu siitä. Narsisti- sanaa siellä ei ainakaan liene.
Ainakaan suomen kielen käännöksissä, ei ehkä muissakaan.
Ei. Täytyy oikein miettiä. Tämä tuli yllättäen.
Mielestäni narsistin kanssa ei voi elää uskova eikä ei-uskova.
Se on peruslähtökohta.
Terapia, psykologit ja terapeutit -
eivät narsistille voi mitään, koska hän ei yleensäkään hae apua.
Hän ei tarvitse apua. Hänessä ei ole mitään vikaa.
Uhrit hakevat apua ja tulevat terapiaan.
Kerran minulla oli narsismin uhreille kursseja -
joskus 2000-luvun alkukymmenellä.
Vivamossa pidettiin monta kurssia. Siellä oli 40-60 henkeä/kurssi.
Kerran tuli mies ja sanoi, että hän haluaa todistuksen siitä, -
että hän osallistunut kurssille. Vaimo käski tulla, -
kun hän on narsisti. Hän pyysi todistusta vaimolle vietäväksi.
Sanoin antavani todistuksen heti. Sinä et ole narsisti.
Kun olet vaimon käskystä tänne tullut, niin epäilen enemmänkin, -
että vaimo voi olla sitä. Mies lähtee kiltisti kurssille.
Ei narsisti olisi lähtenyt.
Tässä on kyse sitä, kuka perheessä hallitsee.
Siinäkin kannattaa arvioida, miten seurakuntaa hallitaan.
Hallitaanko sitä rakkaudella vai voimalla ja vallalla?
Narsisti erottuu sillä, että sillä on oma hovi.
Sillä on ne, jotka myötäilevät, ja muut ovat vastaan.
Hän ei tunne välimuotoja. Toiset ovat puolellani, loput vastaan.
Kyllä sen sitten jossain vaiheessa huomaa.
Seurakunnan narsisti piiloutuu -
usein raamatunlauseiden taakse ja Jumalan johdatukseen.
Hän pistää Jumalan nimiin omat tekonsa. Jumala käskee ja touhuaa.
Se on hengellistä vallankäyttöä. - Voisi melkein sanoa, -
että narsismi yhdistettynä ylihengellisyyteen, -
väärään hengelliseen katsonta- kantaan, -
voi olla jopa narsismin vaarallisempi muoto. - Ilman muuta.
Siinä näet otetaan Jumalan auktoriteetti itselle.
Jumalan nimissä puhutaan ja rikotaan ihmisiä. Se on todella...
Eivät ne uskalla mennä mihinkään, kun ajattelevat, -
että Jumala on tätä mieltä, on lyönyt hänet ja käskenyt...
Minulla oli kaksi potilasta 2000-luvun vaihteessa.
Molemmat olivat joutuneet narsistisen seurakunnan uhreiksi.
Nehän eivät uskaltaneet käydä missään, -
missä puhuttiin hengellisyydestä ja uskosta. Psyykelääkitys molemmilla.
Selvittelin taustoja, mistä tämä johtuu, -
että heistä oli ajettu henkiä ulos huutamalla ja riehumalla.
Todellisuudessa he olivat seksuaa- lisesti hyväksikäytettyjä lapsena.
Hyväksikäyttö ilmenee aikuisena usein syyllisyytenä.
Heillä oli likaisuuden tunne, mikä hyväksikäytetyillä kaikilla on.
Jotkut jopa kokevat itsensä saastaiseksi.
Tätä saastaista henkeä oli ajettu ulos heistä sillä seurauksella, -
että he olivat olleet psykiatrisen hoidon tarpeessa vuosia.
He eivät uskaltaneet mennä mihinkään hengellisiin juttuihin.
Hengellisenä johtajana oleminen on vaarallista.
Siinä tarvitaan paljon viisautta. - Nöyryyttä.
Jeesus puhui siitä, että johtajan tulee olla palvelija.
Juuri näin. - Narsistille se on varmasti mahdotonta.
Ei hän pysty siihen, mutta siihen kyllä, että muut ovat palvelijoita.
Joku huomaa ehkä jatkuvasti joutuvansa alistettuun suhteeseen -
eli aina löytyy narsisti hänen elämäänsä.
Hän miettii, onko hänen elämässään jokin magneetti, -
joka vetää tällaista persoonaa hänen elämäänsä.
Miten neuvoisit häntä? Mitä tähän tarvitaan?
Todennäköisesti se on läheisriippuvuutta.
Narsistin seuraan etsiytyvä hakee vahvaa läheistä, -
joka määrää, missä mennään ja johon voi tavallaan liittyä, -
ja jota voi seurata. Se vaan tulee yleensä aika vaikeaksi.
Kaikilla on kuitenkin jossain määrin tarve toteuttaa omaa tahtoaan.
Tällaisessa suhteessa se usein kyllä vähitellen imetään pois.
Seuraus on se, että sitten haetaan psykiatrista apua.
Miten narsisti sitten hakee uhrinsa?
Uskon, että narsisti tunnistaa nämä seuraajatyypit.
Joskus olen ajatellut myös näin, -
että toisten hyväksikäyttäjät yleensäkin -
tunnistavat herkät ja loukatut persoonat.
Ne näkevät sen vain ilmeistä. Mitään muuta ei tarvita.
Tämä menee hengellisyyden tasolle.
Ihmisessä vaikuttavat erilaiset henkivallat.
On erilaisia ihmisiä, ja ne tunnistavat toiset ihmiset.
Ne saavat seuraajajoukon itselleen.
Tästä ilmiöstä äärimuoto ovat Amerikassa lahkot, -
joissa menee satoja ihmisiä yhteen.
Karismaattinen johtaja pitää vallassaan koko joukkoa -
ja päättää vaikka, että tehdään joukkoitsemurha - ja se tehdään.
Tämä on ääri-ilmiö. Suhtaudun silti aina varovasti -
kaikkiin yhden johtajan seurakuntiin, -
joissa ei ole johtokuntaa, vanhem- mistoa tai seurakuntaneuvostoa, -
jolle johtaja olisi tilivelvollinen.
Jos joku ei ole tilivelvollinen kenellekään täällä alhaalla, -
vaikka sanookin olevansa Jumalalle tilivelvollinen, siinä on vaara.
Kaikkien meidän pitää olla jollekin tilivelvollisia.
Esim. minulla on papin puku. Olen kirkon johdolle tilivelvollinen.
Jos teen jotain hullua, niin tiedän, että sieltä puututaan.
En voi puhua ihan mitä tahansa.
Minun pitää tietää, mitä kirkkomme on mistäkin mieltä.
Se on niin tärkeää, että on aina joku tuolla takana tai yläpuolella.
Jos ei ole ketään, se on mielestäni suuri vaara.
Sellainen lahko alkaa olla sisäänlämpiävä.
Siellä pelätään kaikkea ulkopuolelta tulevaa ja muita ihmisiä.
Silloin on vaara. - Niin. Kun on tunnistanut, -
että elämässä on narsisti, uhri haluaa päästä siitä eroon -
ja elämässä eteenpäin. Hän on voinut jopa vuosikymmeniä -
tulla nujerretuksi ja mitätöidyksi. Miten siitä voi toipua?
Miten rakennetaan uudestaan minuutta, omanarvontuntoa, -
tervettä itsetuntoa? - No, se on vaikeaa. Minulla on tuttuja -
ja ystäviä. Eräskin oli 50 vuotta avioliitossa narsistin kanssa.
Kun tämä narsisti kuoli, hänen elämänsä meni ihan...
Hän ei osaa päättää eikä kykene.
Sitten tuli Alzheimer aika nopeasti.
Tuli liian paljon vastuuta ja liian paljon tilaa elää.
Hän oli jo niin sopeutunut, ettei enää osannut käyttää tätä tilaa.
Ei näytä osaavan käyttää sitä. Nuorempien kohdalla vaaditaan -
usein myös aika pitkää apua. Pitkää terapiaa purkaa -
niitä kokemuksia yksitellen ja sitten rakentaa uusi itsetunto -
ja rakentaa uudella tavalla suhteet ihmisiin.
Ei se käy yhtäkkiä kuin Jumalan ihmeen avulla.
En ole nähnyt Jumalan tällaisia ihmeitä paljonkaan tekevän -
johtuen ehkä siitä, että emme kestäisi sitä äkillistä muutosta.
Olen sanonutkin usein, että Jumala muuttaa hitaasti ja kauniisti.
Psyykeemme ei kestä radikaaleja muutoksia mihinkään suuntaan.
Meillä on ehkä jo kokemusta siitä jostain lapsuudesta: -
joku väkivalta- tai stressijakso, joka on tehnyt pysyvän stressin -
persoonallisuuteen ja elimistöön. Jos Jumala muuttaisi äkkiä, -
tulisi toinen, vielä vahvempi stressireaktio.
Hän haluaa muuttaa niin, että oikeasti selviämme.
Ihmeet ovat mahdollisia siitä huolimatta.
Olemme siis savenvalajan pöydällä käsittelyssä ja Hän tietää, -
miten tehdä se taidolla ja millaisen astian hän rakentaa.
Joo. Eikä hän ole taikuri. Kun hän teki epätäydellisen astian, -
hän olisi vaan sanonut: "Simsalabim, nyt se on täydellinen"
Ei! Hän murskasi sen täysin hiekaksi ja saveksi -
ja muovaili uuden. Sekään ei ollut täydellinen, -
taas murskaaminen ja muovaaminen. Tämä on Jumalan tapa tehdä työtä.
Meidän ei ehkä tarvitsi sitä niin pelätäkään, -
että elämässä tulee kokemuksia, jotka tuntuvat murskaavilta.
Ehkä tarvittaisiin luottamus, että Jumala tietää, mitä Hän tekee -
ja miten vie meidät siitä eteenpäin - Juuri näin, ja näin se on.
Luottamuksen synty on silti minullakin kestänyt lähes tähän asti.
Olen aina hyvin paljon halunnut tietää ja päättää, mitä tehdään.
Varsinkin isäjuttujen ym. jälkeen olen vanhemmiten huomannut, -
että enhän minä pysty hallitsemaan. Hoida Sinä hommasi.
Vie, ohjaa ja johdata. Tuli mitä tuli, niin tiedän, -
että olen turvassa Hänen seurassaan ja Hän on Isäni ja Jumalani.
Niissä käsissä on hyvä olla. Olemme puhuneet -
isosta ja ehkä aika kipeästäkin aiheesta.
Se on saattanut katsojilla nostaa monenlaisia tunteita esiin.
Rukoilisitko, Seppo, katsojiemme puolesta tähän loppuun?
Pyhä Jumala, rakas taivaallinen Isä Tiedät narsistipersoonallisuudet -
ja heidän uhrinsa ja seuraajansa.
Rukoilen, että tulkoon Pyhän Hengen valo -
ja Jeesuksen Kristuksen armon ja rakkauden valo -
ja valaiskoon näitä ihmisiä. Valaiskoon narsistille sen, -
että hän tarvitsee apua. Valaiskoon uhrille sen, -
että hänen täytyy alkaa rakastaa itseään ja pyrkiä pois -
tuhoisasta suhteesta. Ei Jumala ole tarkoittanut, -
että ihminen tuhoaa toisen. Hän on tarkoittanut, -
että kunnioittaisimme, rakastaisimme ja palvelisimme toisiamme.
Opeta, Jeesus, meille tätä ja kanna Sinä -
katselijoita ja kuuntelijoita armokäsilläsi laupeudellasi -
parantavaan rakkauteen. Aamen.
Sarjassa käsittelemme ihmisten yllättävän yleisiä ongelmia.
Annamme välineitä näiden työstämiseen ja läheisten tukemiseen.
Ole mukana toteuttamassa tätä sarjaa.
Mistä haluaisit kuulla lisää? Lähetä palaute/toiveet sähköpostilla.
Tue ohjelmaa myös taloudellisesti. Kiitos!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare