Tervetuloa seuraamaan Rikotusta eheäksi -ohjelmaa!
Aiheena on peliriippuvuus, josta keskustelemme -
terapeutti, pastori ja kirjailija Seppo Jokisen kanssa.
Tervetuloa ohjelmaan, Seppo! - Kiitos.
Nykyään pelataan hyvin paljon rahapelejä ja digitaalisia pelejä.
Monille pelaaminen on harmiton ja mukava ajanviete, -
mutta joillekin siitä voi tulla ongelma. Mikä saa pelaamaan?
Mitä hyviä ja huonoja puolia pelaamisessa voisi olla?
Jos ajatellaan perinteisiä pelejä, kuten jalkapallo, pesäpallo jne., -
niin siinä on sosiaalinen tarve olla yhdessä muiden kanssa.
Sitten meillä on aika vahva halu voittaa, ainakin joillakin.
Ne ovat olleet ihan ok. Olympialaisetkin olivat ok, -
kun siellä ei ollut rahaa mukana.
Kun raha eli mammona tuli peleihin, -
niin silloin ne muuttivat täysin luonnettaan.
Jotkut kykenevät pelaamaan myös rahapelejä ilman, -
että heille tulee mitään tarvetta nopeasti pelata uudestaan.
Joillekin taas kehittyy riippuvuus aika nopeastikin -
ja se imaisee mukanaan.
Tänä päivänä oikeastaan kaikki pelit ovat jo -
jollain tavalla jossain tasossa -
Suomen mestaruus-/kansainvälisillä tasoilla rahaan sidottuja.
Aivan. Mitä ongelmia näkisit siinä, -
että pelit ovat nykyään taidokkaasti rakennettuja koukuttavuuteen?
No, ongelma on juuri se, että niihin jää kiinni.
Se on ajankulua. Jos on esim. työttömänä kotona -
tai opiskelee ja on paljon aikaa ja sattuu löytämään pelin/pelejä, -
jotka kiinnostavat, niin siihen voi mennä äkkiä kaikki aika ja rahat.
Jos pelaa yhden loton, se on halpaa. Muistaakseni 1 euron.
Jos pelaa muutamalla kympillä koko ajan eikä päävoittoa tulekaan, -
niin päävoiton tavoittelutarve lisääntyy -
ja volyymi kasvaa. Sitten siitä voi tulla isokin rahanmeno.
Aivan. Ei pelkästään rahanmenoa, -
vaan vaikuttanee negatiivisesti ihmissuhteissa ja tunnepuolella?
Jos tulee peliriippuvuus, mikä tarkoittaa sitä, -
että se on tunnistettavissa siinä, että aamulla herättyään -
alkaa ajatella pelaamista ja pelejä.
Illalla viimeksi ovat mielessä voitot ja tappiot.
Tappioita ei peliriippuvainen kovin mielellään noteeraa ollenkaan.
Hän pitää normaalina, että vähän rahaa pelaamiseen menee, -
mutta se suuri voitto tulee ihan pian. Siinä on se harha.
Lotossakin se on todella pieni mahdollisuus.
Yksi ei edes koko viikossa ehkä saa yhtä voittoa, sitä päävoittoa.
Se on kyllä lähes tilastollinen mahdottomuus.
Se on silti mielessä ja antaa uskoa siihen. Ja sitten se jännitys.
Varsinkin heti ratkeavissa peleissä on se valtava jännitys, -
tuleeko rahaa ja kuinka paljon. - Aivan.
Lapset pelaavat erityisesti kännykkä- ja tietokonepelejä.
Niissä voi olla ikään nähden sopimatonta materiaalia: -
väkivaltaa, seksiä tms.
Mikä vaikutus näillä asioilla on lapselle?
Minusta pahin vaikutus on se, että lapsi jää kiinni peleihin -
ja nettiriippuvuuteen yleensä.
Minusta oikeasti lapsestaan välittävä vanhempi/vanhemmat -
rajoittavat netinkäyttöoikeutta.
Erityisesti he pistävät väkivalta- ja rahapeleille rajoitukset, -
jotta lapsi ei pääse niihin.
Se on siltikin hyvin koukuttavaa, -
vaikka pelaa näitä ihan mukavia kivoja pelejä.
Siksi rajoitus on lapsille tärkeä.
Jotkut saavat olla netissä yhden tunnin, jotkut kaksi/vrk.
Sillä juuri pyritään suojelemaan lasta netti- ja peliriippuvuudelta.
Aivan. Mistä peliongelma yleisesti ottaen syntyy?
Onko se vain ihmisestä itsestään kiinni vai vaikuttavatko pelit?
Millaisia tekijöitä siinä on mukana?
Jos ajatellaan Mustaa Pekkaa ja näitä vanhoja pelejä, -
siinä on yleensä ollut ajankulu. Niitä on siis pelattu, -
kun on aika pitkä tai ollaan illalla perheen kanssa kotona.
Se on ollut yhteistä aikaa, kun pelataan -
Mustaa Pekkaa, autopelejä tms.
Näissä, joissa on raha mukana tavalla tai toisella, -
on helposti myös se voiton ja rahan tavoittelu.
Siellä on kuningas Mammona taustalla.
Raha on hyvä palvelija mutta huono isäntä.
Jos rahapeliin tulee riippuvuus, niin se isäntä kyllä vie.
Ihan lähi viikkoina tapasin nuoren henkilön, -
jolle oli 100 000 e:n velat tulleet muutamassa kk:ssa rahapeleistä.
Ei se ollut tarkoitus. Tuskin kukaan kiinni jäänyt sitä tarkoittaa.
On äärettömän helppoa saada nykyään rahaa, jos on työpaikka.
Vain yksi puhelu, niin 1/2 tunnin päästä on 10 000 euroa tilillä.
Sitten se 10 000 euroa on erittäin helppo myös pelata kasinopeleissä.
Sen voi yhdellä panoksella pistää. Se voi mennä kertapanoksella.
Sen jälkeen tulee syyllisyys ja häpeä.
Sehän tulee näistä ja se, että miksi minä tein tämän.
Seuraava vaihe on, että laitan 20 000 euroa -
ja yritän korjata tilanteen. En puhu kenellekään tästä, -
vaan maksan sitten velat enkä sitten pelaa enää.
Se on itsepetosta eikä toimi yleensä peliriippuvaisella enää yhtään.
Aivan. Se menee syvälle tunteisiin, ja sitä halutaan piilotella.
Tulee syyllisyyttä ja häpeää. - Ne ovat ne tunteet, -
jotka pistävät pelaajan piilottamaan.
Kaikissa riippuvuuksissa yleensäkin on syyllisyys ja häpeä.
Ne tunteet tavallaan pakottavat -
siihen piiloutumiseen ja yksinäisyyteen.
Mitä isommista rahoista tai asioista on puhe, -
niin sitä enemmän ihminen yrittää säilyttää kasvonsa. Siitä on kyse.
Hän yrittää säilyä muiden silmissä normaalina: "Ei tässä mitään. -
Joskus olen vähän lotonnut. Kaikki on hyvin."
Se säilytetään niin pitkälle kuin mahdollista.
Kun kaikki kulissit kaatuvat, vasta sitten joutuu kohtaamaan sen.
Kyllä. Pelaamisessa on eri tasoja. Puhuitkin jo siitä, -
että on peliriippuvuutta ja peliongelmaisiakin on meillä paljon.
V. 2015 tehtiin laaja väestötutkimus, jossa selvisi, -
että n. 3.3 % aikuisista (124 000) kärsii rahapeliongelmista.
Heistä noin 40 000 on peliriippuvaisia.
Kun otetaan mukaan vielä läheiset, -
rahapeli- ja peliriippuvuusongelmat koskettavat aika monia suomalaisia.
Onko olemassa jotain tyypillistä persoonaa, -
joka on altis peliriippuvuudelle?
Uskon, että yleensäkin riippuvuus- alttius on...
Riippuvuusalttiuden taustalla on mielestäni tyhjyys -
ja rakkauden puute täällä sisällä.
Jos lapsi ei ole saanut riittävästi rakkautta, huolenpitoa ja rajoja -
eli tervettä lapsuutta, -
niin sydämeen, sieluun, tunne-elämään jää tyhjyys.
Sitä tyhjyyden tunnetta yritetään täyttää jollain, -
joka antaa hetkellisen hyvänolon tunteen.
Tämä on oikeastaan riippuvuuksien tausta.
Sitten se riippuu siitä, millaiseen riippuvuuteen törmää, -
niin siihen jää yleensä kiinni. Jos on pahasti riippuvuuspersoona, -
niin sillä voi olla useita riippuvuuksia samaan aikaan.
Kaikki ovat aika taakoittavia ja raskaita.
Usein riippuvuuksien seuraus on se, että niitä johtaa sielunvihollinen.
Hän hallitsee mammonaa, jossa on raha ainakin mukana.
Seuraus on se, että kun hän on saanut ihmisen pelaamaan -
10 000 - 50 000 - 100 000 euroa, ehkä enemmän, -
hän alkaa syyllistää ja syyttää surkeaksi.
Mikä tyyppi oikein olet, kun tuolla tavalla käytät -
pelirahoja ja perheen elatusrahaa?
Kun hän saa syyllistettyä riittävän kauan -
ja saa ihmisen ahdistuneeksi ja epätoivoiseksi, -
hän sanoo, ettei sinulla ole merkitystä. Tapa itsesi. Se tulee aina.
Kyllä. Jos ajatellaan vielä peleihin koukuttuvaa henkilöä, -
niin mistä merkeistä tietää, että menee liian lujaa? Pelaan liikaa.
No, ajattelisin, että aina, jos on pakko jotain tehdä -
ja varsinkin jos pitää nostaa koko ajan sitä rahamäärää, -
minkä viikossa/päivässä pistää peleihin, -
niin se pitäisi aina pysäyttää.
En uskalla pelata mitään riippuvuuspelejä -
enkä rahapelejä pelihalleissa, koska jään helposti kiinni.
Olen tulkinnut sen niin, että minulla on vielä -
sielun ja sydämen pohjalla sitä rakkauden vajetta, -
mitä on jäänyt lapsuudesta. Jään helposti kiinni kaikkeen, -
joka antaa mielihyvän edes hetkellisesti.
Minun on oltava tarkka alkoholin, tupakan, huumeiden, pelien kanssa.
On valvottava sitä.
Se kuvio on niin petollinen.
Mielihyvä tulee usein siitä, kun voittaa 100 euroa kympillä.
Ajattelee, että voisi voittaa 200 e 20 e:lla, muttei se mene niin.
Olen seurannut, että siellä annetaan se voitto usein.
Kun saadaan joku koukkuun, niin saa ison voitonkin.
Sitten kun se yhä pelaa ja pelaa, niin toinenkin tulee vielä.
Lopulta on se kolikoita täynnä ollut muovikassi tyhjä.
Kyllä. Jossain haastattelussa peliongelmainen kertoi, -
että rahantaju katoaa. Kymppi menee, kaksi kymppiä menee, -
sitten satoja ja tuhansia euroja eikä raha tunnu enää missään.
Se on totta. Rahantaju katoaa.
Peliongelmaisen psyyke ei pysty huomioimaan käyttämäänsä rahaa, -
vaan hän on kiinnittynyt siihen, mitä on mahdollista saada.
Kun tämän rahan pistän, niin saan moninkertaisesti sen.
Siinä on siis valhe, se sielunvihollisen perusjuttu -
saada ihminen uskomaan valheeseen.
Sitten sitä on helppo koukuttaa mihin vaan. - Kyllä.
Jos puhutaan video-/digipeleistä, joissa ei ehkä raha liiku, -
niin niihinkin voi uppoutua. Ajantaju voi kadota -
ja se vaikuttaa ihmissuhteisiin ja arjen hallintaan.
Nimenomaan se vaikuttaa kaikkiin näihin.
Silloin voi olla kyse myös siitä, että ei ole parempaa tekemistä -
tai ei saa jännitystä enää normaali elämästä, -
normaaleista puuhista, lukemisesta, kirjoittamisesta.
Siinä haetaan vahvempaa kliimaksia, jännitystä.
Sieltä tulevat ne pelit, jotka on kaikki suunniteltu niin, -
että niihin koukuttuu eli jää kiinni.
Oli raha tai ei, niin jokaisessa on sisällä koukku.
Kyllä. Miten peliriippuvainen selittää itselleen sitä, -
että homma on vielä hallinnassa, vaikka näkee, että peli vie miestä?
Onko siinä itsepetosta ja todellisuuden vääristelyä?
On. Riippuvuus perustuu kokonaan sen valheen uskomiseen, -
jonka hän on sisäistänyt totuudeksi itselleen.
Vielä voitan ja valhe on se, että sitten maksan kaikki -
ja mulle jää itselle paljon. Tarkoitus on tavallaan hyvä.
Pelataan siksi, että saa maksettua menetetyn rahan.
Ei ole enää kenellekään velkaa eikä velvollinen selittämään rahanmenoa.
Ja sitten voitetaan. Siinä on se käsittämätön usko, -
kuten alkoholisteilla ja narkomaaneilla, -
että se hetken hieno olo jatkuisi.
Siihen koukututaan nopeasti tässä rahantulo-odotuksessa.
Riippuvuuspersoona jää aika nopeasti kiinni -
kerran saatuaan vähän paremman voiton.
Kyllä. Jos huomaa, että läheisellä on pelaamisongelmaa, -
mitä siinä tilanteessa voi tehdä? - Läheinen voi tietysti kertoa sen.
Uskon silti, että läheinen ei saa peliriippuvuutta yleensä loppumaan.
Joitakin poikkeuksia varmasti on tässäkin.
Näille on myös itseapuohjelmia, -
jotka eivät maksa oikeastaan yhtään mitään.
Ne ovat vähän kuin AA-kerhot, mutta nimettömille pelaajille.
Sieltä moni on saanut apua, kun siellä voi puhua rehellisesti.
Jokainen pöydän ympärillä istuva on kokenut sen pelihelvetin -
jo jossain määrin omassa elämässään.
Minä kyllä suosittelisin näitä itsehoitoryhmiä.
On myös maksullisia ja jotkut saavat niistäkin apua. Tiedän senkin.
Siis maksullisia riippuvuushoitoja, -
mutta tämä nyt on halvin tämä itsehoito- ja ryhmähoitomahdollisuus.
Silloin pitää vaan katsoa netistä, -
missä on lähin peliriippuvaisille tarkoitettu itsehoitoryhmä.
Kyllä. Entä läheisen itsestään huolehtimisen näkökulmasta?
Mitä neuvoisit läheistä tekemään, jos lapsi pelaa yötä myöten -
tai puoliso, perheenjäsen laittaa koko palkkansa eikä riitäkään?
Kuinka läheinen voi suojata omaa elämäänsä? Mitä neuvoja hänelle?
No, läheinen voi kertoa sen ystävälleen/ystävilleen, -
mutta se tulee nopeasti rasitteeksi myös ystävyyssuhteissa.
Sitten tietysti seurakunnan sielunhoitajalle, pastorille voi kertoa.
Useimmiten niillä ei kuitenkaan - poikkeuksena harvat seurakunnat -
ole aikaa jatkuvaan peliriippuvaisten pitkäaikaishoitoon.
Siellä tulee ajanpuute helposti vastaan.
Sitten on maksuton Al-Anon -ryhmä.
Se on kaikille, joiden lähiomainen kärsii riippuvuuksista.
On se päihde-, huume- tai mikä tahansa riippuvuus.
Sinne voi mennä ja pyrkiä säilyttämään oman päänsä toimivana.
Voi purkaa sen paineen. Ja tietysti rukous Jumalan edessä.
Televisiota voi nyt katsoa joku, joka ei vielä osaa rukoillakaan.
Silloin voi mennä johonkin seura- kuntaan hakemaan apua itselleen.
En usko seurakunnan voivan etäauttaa jossain pelaavaa pelaajaa.
Siellä voidaan auttaa huolestunutta lähiomaista/läheistä -
ja rukoilla hänen ja peliongelmaisen puolesta.
Olen kyllä nähnyt, että seurakunnista voi saada apua.
Olen kyllä nähnyt valitettavasti senkin, -
että on uskoon tullut nuori -
ja tehnyt paljon työtä seurakunnissakin.
Sitten räjähtää pelihimo päälle ja menee muutama 10 000 tuosta vaan -
uskossa ollessa. Sitten on isompi kynnys mennä -
omaan seurakuntaan, vaikka minusta sen tulisi olla matalin kynnys.
Ei se silti taida olla sitä nykyään Suomessa kovin usein.
Nämä voivat hakea yksilöterapia- apua.
Silloin terapeutin vaan pitää tietää, mistä on kyse.
Pitää tietää se, että ainoa apu on 0-toleranssi.
Oli mikä tahansa riippuvuus, apu lähtee vain 0-toleranssista.
Sen pitää myös pysyä siinä. Riippu- vuuspersoona on niin mutkikas, -
että olen nähnyt alkoholista 21 vuotta täysin raittiina olleen -
mutta repsahtaneen juovan 1/2 vuodessa asunto-osakkeen -
ja toista oltiin myymässä. Avioliitto oli kariutunut. Auto myyty.
Riippuvuuskäytäntö ja persoona- ominaisuudet eivät ala alusta, -
vaan se käynnistyy siitä, mihin se on päättynyt. - Aivan.
Se tuhoaa hyvin nopeasti. Nämä olisi hyvä seurakunnissakin tietää, -
että avunhakijoissa on hyvin erilaisia persoonia -
ja eri lailla toimivia mekanismeja.
Tietysti rukous on erittäin hyvä tapa auttaa.
Jos Jumala tulee kuvaan mukaan, niin apukin tulee.
Kyllä. 0-toleranssissa peliriippu- vaiselle ei siis anneta rahaa, -
vaikka pahalta tuntuisi. - Kyllä. Ei suinkaan rahaa pidä antaa!
Se raha menee ilman muuta niihin.
Ruokaa voi antaa, jos se ei ole muutettavissa rahaksi.
Ruokapöydässä voi antaa ruokaa, mutta rahan antaminen on samaa, -
kuin antaa lisää tulta nuotioon. - Kyllä.
Eräs peliongelmainen sanoi, että hän läheiseltään odotti rahaa.
Hänestä hänellä oli oikeus pelata -
ja vanhemmalla on velvollisuus auttaa häntä.
Tässä on väärin ymmärretty lapsen oikeudet/velvollisuudet, -
mutta se on totta. Riippuvuudet sumentavat myös moraalin.
Ihmisellä voi olla hyvinkin kirkas moraali oikeasta ja väärästä.
Sitten pelihimo muuttaa moraalisia ja eettisiä arvoja täällä sisällä.
Sitten voi tulla tällainen arvoväärentymä.
Minulla on oikeus pelata ja vanhemmalla velvollisuus maksaa.
Se on päinvastoin. Velvollisuuteni on lopettaa -
ja vanhempi voisi käyttää oikeuttaan auttaa siinä.
Yleensä on näin, että se menee itsetuhon kannalta vikasuuntaan.
Aivan. Eräs peliriippuvainen kertoi, -
että yksi vapautumisen tärkein asia oli, -
että hän koki löytäneensä ihmisen, joka jaksoi kuunnella häntä.
Hänen häpeänsä, kipunsa kuullaan ja vastaanotetaan.
Se auttoi häntä työstämään ongelman syyllisyyttä ja häpeää.
Merkityksellisyyden kokemus oli hänelle ratkaisevaa.
Eikö seurakunta voisi tuoda sitä merkityksellisyyttä hänelle, -
joka koettaa vapautua peliriippuvaisuudesta?
Olisi erinomaista. Olen ihmetellyt vaan, -
miksei seurakunnassa ole näitä ihmisiä enempää.
Onko niin, että heidät moralisoidaan jo puheissa ulos niin, -
että he eivät uskalla kertoa riippuvuuksistaan ja vaikeuksistaan?
Minulla on näitä ollut jatkuvasti. Nytkin on tällaisia henkilöitä.
En terapiaa tee, mutta olen Jumalalle luvannut, -
että käyn maksuttomia sielunhoito- keskusteluja.
Useimmiten niitä käydään erilaisissa julkisissa tiloissa.
Minulla ei ole työhuonetta enää.
En halua terapia-nimeä käyttää siitä, koska se ei ole terapiaa.
Häpeä sulkee ovet seurakuntiin yleensä. Valitettavasti.
Ihminen ei ole kokenut sitä, että hänet hyväksytään.
Jos hän kokee, että hänet hyväk- sytään vain puhtaana ja hyvänä, -
niin ei hän silloin tämmöistä kerro.
Aivan. - Valitettavasti näin on.
Ne yritetään salata ja yritetään saada status sillä, -
että ollaan iloisia ja hyväntuulisia.
Tosiasiassa pelihelvetti painaa mieltä koko ajan.
20 000:n, 50 000:n tai 100 000:n euron velat pitäisi maksaa.
Kyllä. Kun pelaamisesta on vapauduttu, -
elämä ei ehkä olekaan helppoa. Sekin voi olla vaikea tilanne.
Mitä ihminen silloin tarvitsisi?
Hän tarvitsee tukea siihen, että hän selviytyy niistä veloista.
Pitkäaikaista, pitkäjännitteistä tukea ja 0-toleranssin.
Tämä on äärettömän tärkeää. En tiedä, -
ymmärtävätkö seurakuntien sielunhoitajat 0-toleranssin.
Se on huumeissa, alkoholissa, peli- ja seksiriippuvuuksissa.
Se on pornoriippuvuuksissa.
Näitä kaikkia minulla on ollut useita asiakkaita.
Pornoriippuvuudessa pitää jonkun sulkea pornosivut omasta koneesta, -
ettei pääse mihinkään.
Jokainen puhdas päivä on aina kiitoksen aihe Jumalalle.
Se on niin kuin alkoholistille raitis päivä.
Pelaajalle jokainen pelaamaton päivä on 0-päivä.
Hänen kannattaa juhlia jokaista raitista päivää.
Se on raitista myös pelaajalle. - Opetellaan taas normaalia elämää.
Nimenomaan. Lähdetään siihen, ettei tarvitse tunnekicksiä koko ajan, -
vaan normaali elämän pienet tunneheilahdukset kestää kyllä, -
kun elää niin, ettei ole tarvetta valtavaan kicksiin koko ajan.
Monet, jotka ovat valitettavasti jääneet paljon rakkaudessa vaille -
lapsena ja ihan pienenä, hakevat sitä rakkautta -
näitten riippuvuuksien kautta eli hyvää oloa.
Rakkaus antaa hyvän olon.
Riippuvuudet antavat jäljitelmän hyvästä olosta.
Alkoholista tulee nousuhumalassa hetkeksi hyvä olo. Huumeista myös.
Eräs narkomaani sanoi, että metam- fetamiinista tulee valtavan hyvä.
Se on ilmeisesti kaikkein vahvinta Suomessa.
Silloin tuntuu, että kukaan ei voi mitään.
Olen kaiken yläpuolella ja pystyn mihin vaan.
Sitten se irrottautuminen ja krapula ovat samaa tasoa.
Se on niin kamala, että haetaan se aine vaikka mistä.
Siinä on koukku valmiina. - Kyllä.
Nämä olivat tärkeitä asioita. Pyydän sinua lopuksi rukoilemaan -
niiden puolesta, joita tämä aihe koskettaa.
Rakas taivaallinen Isä, Pyhä Jumala.
Tiedät ne kymmenet ja tuhannet ihmiset, -
jotka tänäänkin kulkevat maamme katuja, kapakoita, koteja -
ja etsivät apua, rauhaa, lepoa, -
etsivät ulospääsyä.
Jeesus, Sinun nimessäsi ja veressäsi on se ainoa voima, -
joka voi vapauttaa näistä nopeasti ja kerralla.
Pyydän, että kosketat heitä.
Jos tätä katsoo peliriippuvainen, niin Jeesuksen nimessä ja veressä -
vapautan sinut siitä. Ota se vapaus vastaan.
Pyri siihen, että et enää yhtään peliä pelaa tämän jälkeen.
Meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen armo, -
Jumalan, Isän rakkaus ja Pyhän Hengen osallisuus -
olkoon meidän kaikkien kanssa nyt, aina ja iankaikkisesti. Aamen.
Sarjassa käsittelemme ihmisten yllättävän yleisiä ongelmia.
Annamme välineitä näiden työstä- miseen ja läheisten tukemiseen.
Ole mukana toteuttamassa tätä sarjaa.
Mistä haluaisit kuulla lisää? Lähetä palaute/toiveet sähköpostilla.
Tue ohjelmaa myös taloudellisesti. Kiitos!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare