NÄR LIVET GÖR ONT
Välkommen till När livet gör ont.
Jag talar med terapeut, pastor, författare Seppo Jokinen -
om hur en människa kan bli en andlig vuxen -
och vad som händer om den andliga tillväxten uteblir.
Välkommen med, Seppo. - Tack.
Bibeln talar mycket om andlig mognad.
Vad innebär det i praktiken, Seppo?
Teologiskt sett ser jag det så att man fördjupar sig i Guds Ord.
Att man växer till enligt det, man tar lärdom och utövar det.
Ofta är den andliga tillväxten i praktiken -
i dagens läge ofta knuten till att växa som människa.
Hos oss har undervisningen -
betonat en teoretisk andlig tillväxt.
Man talar om det som borde vara.
Man funderar inte på hur hur det är möjligt att uppnå det.
Jag anser att om en människa är trasig psykiskt och emotionellt -
så hindrar det trasiga jaget den andliga tillväxten.
Anden är villig men köttet svagt.
Det uppstår en konflikt i tillväxten hos denna människa.
- Vad innebär en andlig halvvuxenhet?
Vad innebär det att vara en omogen kristen?
Vi har en tradition i församlingarna -
speciellt inom frikyrkan -
att då en människa kommer till tro ur djupt eller grunt vatten -
så är hon frisk då hon kommit till tro.
Allt är okej. Kärleken räcker till att ge syndernas förlåtelse -
och att då visa äkta kärlek.
Men sedan borde människan bli syndfri, god och perfekt.
Genast följande dag ska det vara så.
En person som kommer ur djupet förvandlas inte genast.
Man blir inte vuxen psykiskt och emotionellt sett.
Den personen får stora problem.
Vi har löst problemet genom att bara godkänna det.
Så har vi denna typ av brödrar och systrar.
Man ger dem olika namn i församlingarna.
Rykande ljus.
Man förandligar även dem. Det är frågan om omogna människor.
Barndomen, vuxendomen, ungdomen har söndrat oss så mycket -
att vi inte kan bli hela själva.
Gud fixar oss inte per automatik.
Han ber om lov att få göra sitt verk.
Sedan använder Han ofta människor.
Han vill att vi är mogna människor -
som kan vara andligt mogna.
Jag ser att mognaden sker sida vid sida.
Ju mer vi kan växa som människor -
och ta hänsyn till andra människor -
desto lättare kan vi på ett andligt plan ta emot Bibelns undervisning -
om tillväxt och att hjälpa andra människor.
Alltså om vi själv fått hjälp.
- Du har i dina böcker även talat om faran med att förandliga.
Vad menar du med att förandliga?
I extremfall är det att om jag frågar dig hur du mår -
så säger du att "Herren är god". Om jag sedan frågar -
hur just du mår så säger du: "Han är densamme."
Människan kan inte längre tala om sig själv.
Hon vill inte tala om sig själv av någon orsak.
Då är det frågan om ett förandliga.
Bibelns undervisning handlar om människan.
Paulus talar som en människa till människor.
Jesus talade till oss människor som människa.
Det här förandligas.
Det finns ingen tillväxt om jag redan är fullkomlig.
Jag behöver inte förändras eller växa till.
Enligt Bibeln har det funnits bara en fullkomlig, Jesus återlösaren.
Han behövde inte växa i någon riktning.
Det gör vi, tyvärr.
Hur kan vi bedöma den andliga mognaden?
Enligt mig t.ex. i konfliktsituationer.
De är sådana som lätt förandligas.
De mest utmärkta exemplen på detta är kanske -
när två präster leder en församling.
Den ena hjälper till, den andra leder.
Om de hamnar i olösbar konflikt om något -
i allmänhet inte någon trosfråga, utan en personlig tvist -
så säger den ena upp sig och grundar en egen kyrka.
Man lämnar kyrkan i vredesmod utan att bli välsignad ut ur den.
Sedan har prästen en egen kyrka som kan ledas på eget sätt.
Prästen har inte behövt anpassa sig till ledaren.
Inte heller ledaren till den som hjälper till.
De har inte behövt reda upp för att tillsammans leda församlingen.
Nu uppstår en annan församling som den andra får leda som han vill -
åtminstone till en början, tills där reser sig någon stark person -
som inte är av samma åsikt i allt.
Denna sparkas ur gemenskapen.
Så får han leda igen.
Dessa lösningar förandligas ofta.
Vapaakirkko, Frikyrkan i Finland, skiljdes ur lutherska kyrkan -
då de började fira egen nattvard.
Medlemmarna i Vapaakirkko på 1800-talet -
var så heliga att de behövde de heligas gemenskap i nattvarden.
Nu då jag levt med dessa heliga -
så ser jag likadana grälande människor som bland lutheranerna.
Ibland värre. De heligas gemenskap är bara teori.
Sann gemenskap byggd på kärlek är svår att hitta någonstans.
Min egen församling är inte dess bättre.
Vi går bakåt i tiden. Den lutherska kyrkan skiljdes från den katolska.
Luther spikade teserna på Wittenbergs kyrkodörr.
Han sade hur man skulle tro på rätt sätt.
Påven ansåg att de trodde rätt, Luther var av annan åsikt.
Han hade nu den rätta tron.
Så finns det grupper inom lutherska kyrkan -
som har rätt tro, inte moderkyrkan.
Åtskiljningsprocessen fortsätter. Den förandligas alltid.
Det skulle inte vara något problem om man kunde lösa tvisterna.
Om Vapaakirkko hade löst tvisten med lutherska kyrkan -
då man skiljde sig, båda parter hade bett om förlåtelse, -
då hade Gud antagligen välsignat det att man är olika.
Nu är det så att tvisterna fortgår.
Lutheranerna är fortfarande bannlysta av påven.
Kristendomen splittras därför i små tvistande grupperingar.
Världen är full av dem. Vi borde visa exempel på -
vår inbördes kärlek. Men vi har ju inte det.
Det är faktum.
- Har andlig mognad något med åldern att göra?
Tyvärr inte alltid. Med åldern kommer nog fler erfarenheter.
Men om man är en narcissistisk person som alltid har rätt -
så blir den uppfattningen bara allt starkare med åldern.
Personen dör nöjd. "Livet gick som jag ville."
För vissa är det så.
Tyvärr lär man sig kanske inte så mycket.
Jag tror att Gud skapat oss för att lära oss av varandra.
Uttryckligen lära oss tjäna varandra, inte oss själva.
Här finns själva grundtanken.
Vi ska alltid tänka på hur vi kunde hjälpa vår nästa.
Hur kan jag älska min nästa så att han känner sig lycklig och nöjd?
Äktenskapet är givet som en prövosten i detta.
Om någon är en bra människa får man reda på av makan eller maken.
"Är jag bra enligt dig?" Man får reda på sina brister och fel.
Där man kunde göra bättring. Klarar jag av att ta emot det?
Kan jag förändra mig själv?
Jag klarar inte av det om inte Gud ger kraften till det.
Min tillfriskningsprocess är sådan -
att vi bör göra en grundlig -
moralisk och ärlig självrannsakan av vårt eget förflutna.
Jag minns då jag själv började med det för 30 år sedan.
Jag har gjort det flera gånger.
- Det har alltså att göra med nykterheten? - Ja.
Tillfriskningsgruppen och -tanken.
Den är även given av Gud.
Då vi identifierat felen -
så borde vi göra en lista på människor vi missbrukat.
Sådana vi skadat.
Om vi har skulder borde vi sedan betala dem.
Be om förlåtelse av alla dem vi sårat. Det vi kan minnas.
Gottgöra allt det vi kan gottgöra med pengar.
Jag hade ett lån från banken på 7000 mark -
som blev 19 000 mark pga straffränta.
Det var gottgörelsen i mitt fall.
Jag ville betala alla skulder som kommit under alkoholismen.
Det tog mer än tio år, men jag betalade allt.
Jag lärde mig mycket. Gud har tänkt det så att då du börjar -
göra bättring så förändras du.
Sedan dess har jag inte haft obetalda skulder.
Jag betalar alla räkningar senast på förfallodagen.
Jag har även försökt leva så -
att jag klarar mig med det jag får.
Det är en viktig sak för oss att lära oss.
En annan sak är det -
att det alltid finns andra. I tillfriskningsprogrammet -
finns tanken att jag hjälper mig själv då jag hjälper andra.
Det passar en självisk människa väl.
Då jag hjälper andra så hjälper jag mig själv.
I verkligheten hjälper jag även andra.
Det finns en stark tradition av detta bland oss.
Något annat viktigt är att godkänna människan som hon är.
Inte som den vi vill förändra henne till.
- Hur är det med lidandet? Får det goda andliga frukter att växa?
Eller finns där det andra alternativet?
Saliga är de som lider, eller hur står det?
Visst uppfostrar det, men jag har aldrig bett om det för någon.
I något av de tidigare programmen -
sade jag att jag inte önskar -
att någon hamnade i självmordshelvetet.
Visst fostrar det.
Åren och månaderna före det fostrar nog på något sätt.
Vi kan också växa själva genom att vi vill lära oss.
Jag håller en föreläsningsserie i Åbo hela hösten -
om vad jag själv kan göra för att förändras.
Vi har viljan och beslutet: Vad kan och vill jag göra?
Vi kan be om hjälp av Gud i det.
Då vi i programmet gjort denna moraliska självrannsakan -
och hittat felen och missbruken vi burit på -
så ber vi att Gud tar dem ifrån oss.
Vi vet att vi inte själva kan få dem att försvinna.
Om en troende människa enligt sig själv aldrig gjort någon synd -
så har hon ju inga fel.
I det vardagliga livet med lämplig mängd mat och vila -
kommer de kanske inte så tydligt fram.
Men om du letar efter dem med hjälp av någon annan i flera månader -
så hittar du i allmänhet rätt många dödssynder i ditt liv.
Även i programmet förstår man att vi själva inte kan bli kvitt dem.
Vi ber Gud ta dem ifrån oss.
Vi ger Honom lov att göra det.
Denna typ av undervisning har vi gett i Evangeliets hus -
så att jag föreläst om dygderna.
De har funnits länge inom filosofin -
och i de gamla kristna kyrkorna.
Vi bör inse att de är viktiga.
Att vi har gott inom oss som vi kan påverka.
Vår lutherska tradition har börjat fokusera så mycket på nåden -
att vi glömt denna undervisning och predikan.
Att vi predikar om hur människorna borde förändras.
Gud har inte strukit det ur Bibeln.
Vi borde fortfarande predika så att syndiga människor får syndanöd.
Det känns som att det inte kommer någon syndanöd -
trots att man predikar. Den kanske inte kommer.
Den kanske kom om det predikades i kärlek.
Men Jesus sade inte till den syndiga kvinnan att Han inte -
dömer henne, fortsätt som nu. "Gör som du vill, du duger."
Nej, Han sade: "Jag dömer dig inte, gå och synda inte mer."
Jag är säker på att Jesus visste -
att kvinnan ännu kunde falla i denna synd.
Men Han gav ett mål: "Gå och synda inte mer."
Kvinnan strävade säkert efter det då hon blivit benådad.
Det är lika för oss. Om vi ständigt ertappar oss själva -
att falla i synd, så måste vi bekänna och be om förlåtelse.
Sedan sträva efter att inte falla i synd igen.
Att bli benådad betyder inte att få lov att falla utan gräns.
Det ger lov att låta sig helgas -
så att man kunde undvika att falla.
Om det händer, ta det genast inför Gud och be om förlåtelse.
Du nämnde det för stora fokuset på nåden.
Vi talade om att förandliga. Men tänk om vi sekulariserar allt?
Att inget längre är andligt.
Hur kan man växa i riktning mot andlig känslighet?
Det förekommer att allt psykologiseras och sekulariseras.
Jag anser att till kristendomen hör läran om Jesus, Gud, -
den Helige Ande, änglar och andemakter.
De är ett faktum. Bibeln talar om dem och vi kan inte -
psykologisera bort dem. Det är farligt att förandliga, -
men också att psykologisera och sekularisera.
Vi bör finna sanningen där mitt emellan.
Jag tror på andemakter och att satan går omkring -
som ett rytande lejon i dag för att föra någon i fördärvet.
Han är aktiv.
Men jag vet också att Jesus har makten.
Döden på korset och uppståndelsen gav Honom makt över all ondska.
I Hans namn och blod finns makt och kraft.
Där finns tryggheten. Jag vet att jag nu är där dit Gud lett mig -
och Han kände till resan dit redan innan jag föddes.
Jag har lärt mig lita på Guds ledning.
Jag är där även i dag. Det beror inte på min godhet utan Hans storhet.
Det känns väldigt tryggt -
då jag vet att jag är i Hans hand.
Jag anser att vi inte ska -
stilisera Bibelns undervisning enligt någon sekulär -
lagstiftning eller sekularisering.
Saltet ska bevaras som salt. Ljuset som ljus.
Vilken nytta har man av saltlöst salt eller mörkt ljus?
Vi ska vara salt och ljus i detta samhälle.
- Det finns alltid de som hamnar i kläm under lagen.
Vilken typ av tankar vill du dela med dessa människor?
Jag tror det är en utvecklingsfas i vårt andliga liv.
För dessa vore de andliga föräldrarna oerhört viktiga.
Man kan inte kommenderar någon ur lagen.
Man säger inte att du måste gå under nåden.
Det fungerar inte så. Om en människa som kommit till tro -
och uppriktigt vill växa i tron -
hamnar under lagen, dvs inte ser nådens ljus i livet -
så kan en god andlig mor eller far som dessutom möjligen är äldre -
på ett moderligt eller faderligt sätt hjälpa människan.
"Jag har varit där. Det är en fas du kanske behöver gå igenom.
Men du kan komma därifrån, Gud är inte så hård med lagen.
Han har en nådastol i himlen.
Lagen läses sedan från den stolen under den sista domen.
Men nu är den en nådastol som vi kan gå till."
Något sådant har jag saknat i församlingarna.
Jag har saknat församlingsterapeuter.
Vi borde inrätta terapeuttjänster för troende människor, för kristna.
De skulle som huvudsyssla hjälpa människor -
klara sig med hjälp av terapi och bön.
De grundas inte. Reso lutherska är den enda församlingen i Finland -
där något sådant inrättats.
Inte i någon frikyrka. De är väl så friska att det inte behövs.
De lutherska har inte heller behövt dem.
Jag känner sorg över detta.
En verklig sorg. Vi kunde hjälpa.
Vi kunde hjälpa genom bön och samtal.
Jag vet att alla tider skulle vara fullbokade.
Av någon orsak är man emot detta. Det anses inte viktigt någonstans.
- Om någon tittare upplever sig kallad att vara andlig förälder -
i sin egen andliga gemenskap, -
hurdana råd skulle du vilja ge en sådan människa?
Man bad mig vara med om en utbildning i våras -
där man skulle utbilda andliga föräldrar.
Det var en utmärkt idé. Men jag är så gammal och sjuklig -
att jag inte orkar sätta mig in i nya utbildningar.
Jag ber mer att Gud skulle sända dessa människor.
Gud låter dem mogna i sina erfarenheter så -
att de kan bli mogna.
Det finns verkliga gudsmänniskor.
De har alltid funnits och kommer alltid att finnas.
De är av naturen andliga föräldrar.
Men församlingarna bör även ge utrymme för dem.
Församlingspastorerna bör rekommendera dem.
Be människor ta kontakt med dem.
Att de har rätt att vara andliga föräldrar i församlingen.
Att vara en axel och en famn.
Det vore säkert riktigt vist.
Hurdana saker har du själv lärt dig inom det andliga -
under den senaste tiden? Vad har varit på tapeten?
Temat "Gud Fadern" har varit starkt nu det senaste året.
Jag har gett fadersrätten till Honom.
Jag har övat mig att tänka att Han är min Far.
Varje morgon och kväll talar jag med Honom som till en far.
Det här har varit en stor förändring.
Jag önskar att jag kunde integreras i Honom så -
att jag även i nödens stund kunde lita och förtrösta på att Han är min Far.
Han låter mig inte gå under eller dö andligen, -
utan Han ser till att jag når målet.
Jag klarar inte av det.
Om Han inte tar hand om mig så klarar jag inte det.
Men till all lycka har Han lovat göra det. Jag är i förbund med Honom.
I Jesus Kristus. Gud hedrar dessa förbund.
Han river inte upp dem. Han överger ingen i förbund med Honom.
Den som tagit emot Jesus i hjärtat och bett Honom leda i livet.
För 30 år sedan lämnade jag medvetet för första gången -
mitt liv och min vilja i Guds händer.
Jag tog beslutet efter allvarligt funderande.
Jag gjorde det muntligt.
Jag vet att mitt liv är i Hans händer.
I slutet av detta program har du lovat välsigna tittarna.
Temat om andlig tillväxt har säkert berört många. Varsågod, Seppo.
Tack käre himmelske Far att -
Du vill låta oss växa till i andlig mognad.
Jag är säker på att Du vill hjälpa oss växa som människor.
Du har gett mig uppgiften att förena tillväxten i anden och som människa.
Att undervisa att det finns de som förstår bristen på tillväxt -
som människa, att man är trasig.
Och som förstår betydelsen av andlighet och andlig tillväxt.
Jag ber ärligt och uppriktigt att det till församlingarna -
skulle komma andliga föräldrar.
Att det skulle komma församlingsterapeuter -
som även hade andlig utbildning.
Dessutom utbildning i människokännedom och att hjälpa.
Att de kunde hjälpa i sin tjänst.
Sedan dessutom föräldrar som skulle ta barnen i sin famn.
De skulle berätta såsom föräldrar till sina barn -
hur man klarar sig ur svårigheten.
Jag ber att det genom detta skulle komma kärlek till församlingarna.
Människor som förmedlar kärlek.
Inga egna agendor, utan en vilja att hjälpa andra.
Ha som mål att hjälpa andra.
Jag tror att Du välsignar det, Herre.
Det här ber jag för Finlands kristna då Du kommer med väckelse.
Jag tror att Du ger den.
Jag vet att vi inte är redo att ta emot -
då den kärleksfulla famnen saknas i församlingarna.
Jag ber att vi inte tar kål på väckelsen med kyla och hårdhet.
Utan ge oss kärlek. Varje församling och varje människa.
I Jesu namn ber jag detta, amen.
Om du vill stöda HimlenTV7 kan du i Sverige swisha till 123 677 9300
I Finland: Ring 0600 10070 (10,01 EUR och lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Tack för ditt stöd!
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7