NÄR LIVET GÖR ONT
Välkommen till När livet gör ont.
Jag talar med terapeut, pastor, författare Seppo Jokinen -
om hur ett lösgörande från kristendomens traditioner -
inverkar på människa och samhälle. Välkommen, Seppo. - Tack.
Vi ska börja med statistik.
Enligt en undersökning har finländarnas tro på Gud -
minskat med 10% under 2007-2011.
Nu hör 71% av finländarna till den lutherska kyrkan.
Den ortodoxa kyrkan och frikyrkorna lägger till -
någon procent utöver det. Varför har sekulariseringen -
accelererat under de senaste årtiondena?
Som utgångspunkt tänker jag på Guds Ord.
Där står det att så ska ske i den sista tiden.
Den tekniska utvecklingen -
och vetenskapen har gått mycket framåt.
Vi har mobiler och digital information.
Jesu andra tillkomst är nära.
Jag tror att vi är två minuter före slutet på världsklockan.
Då måste också avfallet ske.
Vad som orsakar det är en annan fråga.
Kyrkosociologer och samhällsvetare kan svara på den.
Jag tror att en orsak är -
att vi haft det för bra för länge.
I Finland har vi i allmänhet vänt oss till Gud i krig, -
inbördeskrig eller hungersnöd.
Då har kyrkorna varit fulla.
Då det går bra så fylls danslokalerna.
Kyrkorna står tomma. Sedan 90-talet har en tydlig förändring skett -
då vi fick en så kallad "själviskhetskultur" -
efter den ekonomiska depressionen som var djup hos oss -
vid skiftet mellan 80- och 90-talen.
Hela vårt land höll på att gå omkull.
Under en helg under Esko Ahos regering var det mycket nära.
Vi klarade oss ur det.
Jag vet inte, men själviskheten kommer ju från annat håll.
Gud vill att vi hjälper andra, själafienden vill själviskhet.
Det är bakgrunden. Vi började få in läror från USA -
om kommersiella metoder.
Det handlar om att lämna den svaga åt sitt öde.
I allmänhet en oerhört grym arbetsmoral.
Bara de bästa klarar sig.
Vi har tidigare haft en luthersk arbetsmoral, -
där även de svagare ska ha en chans. Man stöder och hjälper dem.
Den hårda kapitalismen började småningom tränga sig på.
Numera lever man enligt kvartalsekonomin i affärslivet.
Man följer ständigt den ekonomiska framgången -
och hur företaget klarar sig, att det inte går snett för det.
Metoderna då man ska fixa något är grymma.
Man fixar inte så att inte företaget skulle gå i konkurs -
utan redan i tiotals år har det handlat om att placerarna får mer vinst.
Jag har sagt en gång -
att kulturen i Finland tidigare var sådan att stora företag -
tog hand om de anställda under depressionen. De fick jobba, fick lön.
Företaget tog hand om den ekonomiska förlusten.
Ett företag kunde gå miste om flera miljoner vinst på ett år.
Företaget tog smällen. De anställda fick behålla jobbet.
Nu är det så att även om det går bra minskar man på personalen -
nästan årligen för att få mer vinst.
Man måste få 10% mer nästa år.
10% på fem år ger ett vinstkrav på 50%.
Det är inte förnuftigt. Vad ligger bakom? Girighet.
Pengar är en god dräng men dålig herre.
De verkar vara herre på olika håll.
Även i andliga gemenskaper, kyrkor -
och församlingar är pengar det viktiga då det borde vara Jesus.
Jag är oroad över det.
Jag är ingen förebild. Pengar är viktiga för mig.
Utan dem klarar vi oss inte i vårt samhälle. Vi behöver pengar.
Gud har sett efter mig så att jag inte fått så mycket av dem.
Om jag fått mycket hade jag säkert varit likadan.
Mer och mer pengar, mer och mer själviskhet.
Det här är en sak. En annan är arbetslösheten.
Jag tror att den fabricerades då vi skulle gå med i EU.
Man ville höja den finska markens värde -
och för det behövdes vissa aktioner.
Det sades inte rakt ut, men arbetslösheten fabricerades -
så att ekonomin skulle komma på fötter.
Efter inträdet i EU har vi inte kunnat justera ekonomin -
genom att devalvera valutan eller låta den flyta.
Vi har ingen egen valuta.
Eurons värde är stabilt.
Det här påverkar ekonomin, sysselsättningen och välmåendet.
Själviskheten har även kommit in i det privata livet.
Folk ställer inte upp på frivilliginsatser.
Om man frågar vill folk veta hur mycket man betalar.
För frivilliginsatser. Tidigare var det självklart -
att man fick ärtsoppa och ugnspannkaka.
Hembryggt öl för dem som ville ha.
Inte i dag. Församlingarna, både lutherska och fria, -
har stora problem att värva ansvarstagande frivilliga.
Då jag var ung fanns det i församlingarna -
andliga mödrar och fäder. Det finns inte så många sådana längre.
Alla vill vara något annat.
En andlig moder får inget annat -
än att bjuda på kaffe och ge av sin tid till de andliga barnen.
Men barnen fick moderskärlek.
Även faderskärlek. Andliga fäder undervisade om den rätta vägen.
Allt detta känns gammalmodigt och håller på att försvinna.
Sedan kommer vi till sekulariseringen.
Vår lagstiftning har fortlöpande gått i riktning bort ifrån -
de tio buden och Bibeln.
Ännu vid sekelskiftet 1800-1900 -
låg Bibeln och de tio buden som grund för Finlands lag.
I dag gör de det inte på långa vägar.
Vi har ett ständigt tryck på förändring.
Tidigare låg kyrkan mitt i byn.
Man samlades där på söndagar av tvång, halvtvång eller frivilligt.
Nu har vi köpcentret.
Gud borde vara herre i kyrkan.
Mammon är herre i den andra byggnaden.
Inte själva byggnaden, men aktiviteten.
Vi har valt Mammon. Kyrkorna står tomma.
Där finns 20-30 äldre damer som vill ha sista smörjelsen.
Samma utveckling når säkert även de mindre friförsamlingarna -
om man inte håller sig vaken.
Förändringarna i lagstiftningen har skötts på ett smidigt sätt.
Man talar i dag om prostitution som arbete inom sex.
Då man talar om att någon är sexarbetare -
försöker man få människor att se på det som normalt arbete.
Det ska vara beskattningsbart, och man ska ha rättigheter.
Sexarbete sågs som otukt för några årtionden sedan.
Det var definitivt något som samhället inte skulle förespråka.
Jag vet att det fanns många sådana på 1800-talet i Helsingfors.
Det var godkända av samhället, men stämplade.
De bar huvudduk och måste hälsotestas regelbundet.
De som inte klarade sig utan sexarbete.
I dag gör man det inte för att man inte skulle klara sig.
Man vill ha pengar. Man får mycket pengar i den branschen.
Med små steg ändrar man på folks uppfattning av rätt och fel.
Gott och ont. Där är grunden.
Vakuum fylls. Vad kommer i stället för kristna värderingar?
Du nämnde något. Köpcentret i stället för kyrkan.
Sekulariseringen har accelererat bland de yngre. Vad innebär det?
Ett värdetomrum.
Det måste fyllas. Vi har inte längre konfirmationsundervisning, -
och om den finns ser man inte det som att växa in i kristenheten.
Att uppfostra ett barn till att bli en ansvarsfull, andlig vuxen.
Och att som tecken på det få gå till nattvarden. Vissa gör det.
För många innebär det att man får gå ut och dansa.
Man är självständig. I dag har vi glidit ifrån även det.
Så unga som 12-åringar går ut. Även skolan ordnar olika discokvällar.
Även om de sannolikt är alkoholfria för under tioåringar -
så finns det ändå ofta stimulerande ämnen eller alkohol -
i vissa grupper i denna ålder. Jag vet det.
Jag hade en tolvåring redan på 70-talet -
på ungdomsstationen som patient med svårt alkoholberoende.
Jag vet inte hur det ser ut i dagens läge.
Man vill förändra allt det gamla.
År 1966 till 1968 -
var tiden då man började riva ner traditionella värden.
Allra mest smädade man "hem, tro och fosterland".
En präst med hjälm på huvudet.
Taistoiterna drev gäck på radio och TV, överallt.
Småningom påverkas såklart folkets syn på rätt och fel.
TV gjorde detta jobb trofast och väl i årtionden.
Sedan började man förändra lagstiftningen.
Det började på 80-90-talen.
Jag är så gammal att jag sett även de gamla tiderna.
Jag minns när man tog bort gudsförsmädelse ur lagstiftningen.
Det var ett väsentligt fel av finländarna.
Gud behöver inte lagen. Han lider inte av vår smädelse.
Men vi hade behövt den.
Jag minns att jag inför en stor publik sade -
att efter det kom pornografin och siarna -
i tidningarna. Bara någon vecka senare.
En åklagare kom och skällde ut mig och sade -
lagen fortfarande gäller. Lagen om trosfrid.
Jag sade att min Gud inte heter "trosfrid".
Han är Gud. Trosfrid är något annat än gudsförsmädelse.
Muslimerna och alla andra är garanterade trosfrid.
För de kristna är Gud, Jahve, Jesus Kristus -
den enda Guden, och den här lagen handlade om att smäda Honom.
Lagen togs bort, och Gud tog bort lite av sitt skydd, -
det är jag övertygad om.
Efter det fick själafienden mer makt.
Hur tycker du att sekulariseringen blir synlig i -
de bekännande kristnas attityder?
- Jag vet inte om annat, men nog i själviskheten.
Vi bryr oss inte så mycket om de närmaste.
I tiderna hade vi samhällets olycksbarns kapell.
Kristna grundade hjälpande föreningar.
Nu säger man att det inte finns pengar.
Det fanns inte mer pengar då heller. Men viljan fanns.
Nu vill man ha pengar av staten. Kristna vårdhem får inte det.
Bara i undantagsfall.
Nu borde vi ha pengarna.
Vi borde också ha kärlek.
Kärleken kräver att vi går ut på gatan, även om vi inte har pengar.
Eller till någon fin plats, för att berätta var hjälpen finns.
Vi väntar oss att de ångestfyllda människorna kommer till kyrkan.
Det gör de inte.
Förhoppningsvis kommer Jesus.
De ångestfyllda människorna är där de är.
Om du vill träffa ångestfyllda, besök Östra centrum i Helsingfors.
Eller Östra centrum även i Åbo.
Eller Hansakvarteret. Där träffar du dem.
Även i centrum. Men man måste gå fram och hälsa på dem.
Det har jag inte förmått. Jag är inte en sådan som alltid gör rätt.
Men jag har fått möjlighet att erbjuda ett själavårdscafé -
på måndagskvällar. Jag har fått lokaler gratis.
En uträckt hand till mig. Jag räcker ut min hand.
Jag och min fru får göra detta arbetet tillsammans.
Hon är utbildad handledare inom kyrkan.
Hon är även mentor.
Hon är utbildad själavårdare liksom jag.
Vi får göra detta. Vi ber inte om lön för det.
Vi har fått vår lön, vi har så vi klarar oss.
Jag får min lön då jag ser den ångestfyllda människan mittemot -
som gråter, och så samtalar vi och jag ber för henne.
Jag ser att personen behöver en kram och ber om lov att få ge en kram.
Alla ger tillåtelse. Jag minns en som skilt sig två gånger.
En mamma på lite över 40 med fyra barn.
Hon hade varit tvungen att fly sin ex-man till många länder.
Hon berättade om sin fruktansvärda situation.
Jag bad för henne, vi reste oss och jag frågade om jag fick ge en kram.
Hon började gråta, tog hårt tag om mig och höll om mig.
Hon sög ur mig närheten och kärleken.
Jag upplevde att det var det jag kunde ge.
Jag kramar ingen utan lov.
Gud har använt mina kramar för att bota människor.
Jag vet det, eftersom jag fått mycket respons.
Alltid då jag upplever den Helige Ande säga: "Krama".
Jag upplevde det även här i dag.
Jag gjorde det och fick genast förstå att det var meningen.
I går kväll då jag åkte till övernattningsstället sade Gud -
att jag borde ha kramat en viss ung kvinna.
Jag upplevde det själv men vågade inte: "Vad tänker de?"
I dag på dagen sade jag till henne -
att jag borde ha gjort det i går, kan jag gör det nu?
Hon sade att hon i går bett om en faderskram av Gud, men inte fått.
Hon hade bett om det på morgonen, och nu kom den.
Gud vet vad var och en behöver.
Vi bara inte lyder. För mig är det ofta så att jag inte vågar.
Det här är det jag upplever att jag nu kan göra.
Jag ser mig längre inte i stora eller små auditorier. Det orkar jag inte.
Jag orkar lyssna på en människa en kväll i veckan.
Ibland kan de vara sju.
- Vi kristna är kallade att vara världens salt.
Att verka för den stads bästa där vi bor.
Du hänvisade till välgörenhet och kärlek.
Vad annat kan vi som kristna göra för att ändra på kursen?
Du talade om avfallet, och jag vet vad Bibeln har att säga.
Men vi kan ändå lysa vårt ljus här i världen.
Jag vet att alla på sitt sätt kan försöka hjälpa.
Att gå dit där saltet behövs.
Saltet i källaren hjälper inte.
Det måste tas dit där det behövs.
Jag tänker också att då vi har demokratisk möjlighet -
att påverka i samhället -
så borde vi åtminstone fundera över vem vi röstar på.
Ta reda på kandidatens bakgrund -
så att den svarar mot den egna synen på rätt och fel.
Gott och ont. De modigaste av oss bör själva ställa upp i valen.
Meddela tydligt att ni är kristna.
Att ni vill föra fram de kristna värderingarna.
Det betyder inte att man måste välja ett visst parti.
Man kan föra fram värderingar i olika partier.
Om man håller fast vid dem. Det är ett sätt.
- Att påverka via det politiska systemet. Vad mer?
- Det är möjligt att grunda föreningar -
som kan syssla med frivilligarbete. Via föreningen kan man påverka -
även beslutsfattarna. Det allra bästa är kanske bönen.
Jag har lärt mig att bönen förmår väldigt mycket.
Jag har upptäckt att då jag börjar be kommer en massa tankar.
Fienden försöker radera mina tankar.
Jag har börjat be mest på kvällen.
Jag är för mig själv då jag går och lägger mig.
Jag funderar, ber och talar till Gud.
Och det först jag gör då jag vaknar. Den lugnaste stunden.
På morgonen läser jag ofta en liten bok med min fru.
Då vi läst ber vi.
Vi söker ledning för just den dagen.
Det hjälper. Sedan borde man komma på spåret.
Jag har suttit på ett café nästan dagligen under den senaste tiden.
Jag har fått prata med 10-20 människor där.
Jag predikar inte utan samtalar. Vi har goda relationer.
Två stycken frågade förra veckan vad jag ska göra där, då jag berättade -
att jag åker till Helsingfors nästa vecka.
Jag berättade att jag ska göra TV-inspelningar.
"Var?", undrade de. Jag berättade var.
Jag visade på mobilen var man kan se programmen.
Det blir intressant att se om de laddat hem innehållet.
Jag tänkte att nu kommer vi på spåret.
Jag ger ofta själavård om människor vill prata en stund.
Om jag är själv så säger jag ja.
Jag har har gett syndernas förlåtelse och bett för människor.
Jag har bett för sjukdomar och svårigheter.
Jag upplever att det är rätt plats.
Det finns två köpcenter där jag suttit.
Jag kommer ihåg en händelse.
En man som jag inte kände kom fram till mig.
Han frågade om jag är Seppo Jokinen.
Han hade ett ärende. Jag bad honom sätta sig.
Ärendet kom snabbt fram. Han ville komma till tro.
Jag sade att det passar här och nu. Jag gav syndernas förlåtelse -
och välsignade honom till tro. Det är många år sedan.
I våras ville en annan man träffas.
Jag sade att jag inte har något kontor, men följ med på fika.
Han var företagare med ett företag och anställda.
Vi pratade. Jag sade att det verkar som om du vill komma till tro.
Det ville han. Jag välsignade honom in på trons väg.
Det finns flera liknande fall.
Såhär kan jag finnas ibland människorna.
Jag går inte till torget. Där skulle jag frysa nu.
Jag orkar inte stå där.
Men i ett köpcenter orkar jag sitta och prata med folk.
Någon blir alltid sänd dit. För några veckor sedan kom en mamma -
som jobbade där. Hon kom gråtande. Hon ropade: "Seppo, Seppo".
Hon berättade att hennes dotter var i drogavgiftning.
Hon undrade om jag kunde be. Det kunde jag.
Jag hade kunnat gå och besöka dottern på sjukhuset -
men hon bad mig inte, och jag ville inte föreslå det just då.
Men hon har samtalat med mig flera gånger.
Det har funnits en öppning. Det är så lite som jag kan göra.
Jag är ingen stor gudsman.
Man jag kan jobba med människor en och en.
Jag längtar inte efter något stort. Att möta en människa räcker.
- Det räcker. - För mig. - Ja.
Då vi tänker på Bibeln så mötte Jesus enskilda människor.
Dessa blev i sin tur evangelister.
Vi kan t.ex. tänka på kvinnan vid Sykars brunn.
- Ja. - Budskapet gick vidare.
Du har lovat välsigna tittarna här på slutet.
Du vill säkert också utmana oss att be för vårt samhälle.
Att de kristna värderingarna fortsättningsvis får vara viktiga.
Ja, det är en utmaning till oss.
Även om vi via Bibeln vet att avfallet kommer att öka -
är vi kallade att stå upp för den stad där vi bor.
Jobba för dess välmående. Bäst gör vi det genom bön.
Även genom att föra fram de värderingar vi tror på.
Att sträva efter att leva enligt dem.
Även om vi inte klarar det kan vi sträva efter det.
Då vi kommer till korta så bekänner vi det som synd -
och ber om förlåtelse.
Jag vill använda ordet synd, då även det blivit främmande.
Man försöker göra oss främmande för det.
I kyrkan talar man inte längre om synd eller Jesus.
Man håller fina tal om klimatförändringen och liknande.
Jesus kom för de syndigas och sjukas skull.
Enligt Honom har alla människor syndat.
Den som säger sig vara utan synd gör Gud till en lögnare säger Bibeln.
Redan aposteln Paulus konstaterade att -
det goda han vill gör han inte, det onda han inte vill gör han.
Kampen mellan köttet och anden.
Jesus, gör oss till bedjare.
Gör oss till dem som jobbar för vår orts väl.
Vad vore bättre för Helsingfors än att de kristna värderingarna -
fick komma tillbaka, att man följde dem.
Tack för att vi får be om en böneväckelse i Helsingfors.
Låt detta ske i Jesu namn, amen.
Om du vill stöda HimlenTV7 kan du i Sverige swisha till 123 677 9300
I Finland: Ring 0600 10070 (10,01 EUR och lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Tack för ditt stöd!
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7