NÄR LIVET GÖR ONT
Välkommen med till När livet gör ont.
Jag samtalar med pastor, terapeut, författare Seppo Jokinen -
om en sund arbetsgemenskap och dess kännetecken.
Välkommen med, Seppo. - Tack, tack.
Vi ska gå direkt på kärnfrågan i temat.
Vilka är kännetecknen på en välmående arbetsgemenskap?
Kännetecknet på en välmående både arbetsgemenskap och familj -
är att man diskuterar. Man lyssnar.
Man uppmärksammar. Oberoende av den anställdas position -
så stannar chefen upp, diskuterar och lyssnar.
Han tar till sig. Tar emot förändring nedifrån, inte uppifrån.
Jag har varit ledare för både stora och små arbetsgemenskaper.
Den senaste lilla gemenskapen -
var en kriminalvårdsanstalt.
Kunderna kom från fängelset till oss -
eller väntade på att åka till fängelset.
Där var svårt att hålla en god atmosfär.
Jag kom på ett sätt att påverka atmosfären där.
Jag började samtala med varje kund, som terapeut.
Jag samtalade en timme med varje kund varje vecka.
Det började påverka.
Jag kan minnas människor med lång fängelsebakgrund.
Jag kan minnas ett namn som jag självklart inte säger.
Denna person var alltid oerhört noga med den egna tiden.
Att han fick komma på mottagning. Han var noga med -
att jag skulle ta emot honom.
Dessa samtal påverkade överraskande mycket atmosfären.
Där var alltid något på gång.
Samtalen lättade på spänningarna som vi upplevde där.
Vad berodde det på? På att auktoriteten, dvs pappa -
eller mamma eller läraren visar sig intresserad av mig.
Hur mår jag? Vi har alla ett behov -
att få kommunicera vårt inre budskap till någon -
som kan föra det vidare.
Det här gäller även på arbetsplatsen.
Om du är chef, stanna upp och lyssna till dina anställda.
Det betyder inte att du är inställsam mot dem -
utan att du tar vara på de goda idéer som dyker upp.
Konflikter kan inte undvikas på en arbetsplats.
Hur vara av olika åsikt på ett konstruktivt sätt?
För detta har vi möten, ledningsgrupper och styrelser -
där man är av olika åsikt. Mitt förra jobb var ett kommunförbund -
och med i förbundet fanns hela östra Finlands alla 100 kommuner.
I förbundets styrelse fanns medlemmar från olika partier -
enligt förhållandena i kommunfullmäktige.
Förbundsstyrelsen hade dessutom ett arbetsutskott -
som var ännu mindre: en ordförande och två viceordföranden.
Även de var i storleksordning.
Ledaren var sekreterare i arbetsutskottet.
Vi behövde nå samförstånd, först i den lilla gruppen -
och sedan i den lite större gruppen.
I allmänhet godkände fullmäktige ärendena.
Även där var det så viktigt att fråga hur folk hade det.
Ofta tänker chefer av denna typ att bara de förstår saker, -
de andra är bara ledamöter.
Jag brukade alltid ha för vana att ringa upp gruppordförandena -
och fråga vad de ansåg om något visst förslag, -
om det skulle passa deras grupp.
Då jag tog kontakt med dem -
och visade att jag litade på dem och uppskattade deras åsikt -
någon var jordbrukare från Kides, -
en annan lärare på en annan ort, -
och en tredje magister från Kotka, -
då jag visade att jag uppskattade deras åsikt -
så hade jag inte stora problem med arbetet i styrelsen -
då det gällde att få igenom propositioner.
Det handlade om att lyssna till individen.
Vänta inte på att de tar kontakt.
Ta kontakt själv.
Ibland kan konfliktsituationerna på jobbet vara så svåra -
att man måste reda ut dem. Vilken är den bästa metoden -
att reda ut konflikter mellan anställda -
eller mellan chefer och anställda? Bör man ta in en utomstående -
medlare, eller vad har du lärt dig?
De personer som inte kom överens i jobbet -
bjöd jag samtidigt in att samtala med mig.
Jag lyssnade turvis på dem och försökte komma till en slutsats.
Ett perspektiv på de synvinklar de hade gett.
Sedan funderade vi tillsammans vad vi kunde göra.
Alltid gick det inte så lätt.
Hos vissa anställda fanns det så starka narcissistiska drag -
att om det jag nämnde inte funkade -
fick jag lov att kalla in dem i enrum och säga -
att om de inte ändrar sig så får de varningar och så sparken.
I ett fall så blev det ändring på situationen, -
men personen jobbade ofta utanför själva arbetsplatsen -
och syntes därför inte ofta till, men gjorde sitt jobb.
Ett annat fall var en högre tjänsteman -
som inte kom överens med någon.
Styrelsen sade att jag måste göra något då jag var chef.
Jag bjöd in personen till samtal och sade -
att de andra har fått nog av din stil.
Antingen ändras stilen sig eller så startar jag en uppsägningsprocess.
Inget ändrade sig.
Då tog jag chefsbeslutet att ta honom ur tjänst, med full lön.
Jag lät honom inte komma på jobb.
Jag satte samtidigt igång uppsägningsprocessen i styrelsen.
Styrelsen tog ett beslut, fullmäktige sade upp honom.
Han överklagade hos länsdomstolen. Den förkastade vårt beslut.
Jag bad kommunförbundets jurist komma till oss.
Vi överklagade hos högsta förvaltningsdomstolen.
Högsta förvaltningsdomstolen lät vårt beslut vara i kraft.
Han måste gå. Det var en reningsprocess -
såtillvida att då man slutför processen -
börjar även de andra fundera över hur de ska jobba.
Visst var det trist, men det renade atmosfären.
Han hade bränt alla broar.
Ibland måste den som leder en god arbetsgemenskap, -
den som är chef och ansvarig för detta -
ta beslutet att säga upp. Man får betalt för att ta beslut.
Även svåra sådana. Det är inte lätt att säga upp någon.
Det är svårt. Jag hade många sömnlösa nätter.
En chef har en viktig roll -
då det gäller arbetsplatsens atmosfär och värderingar -
såsom du nämnde. En hurdan ledare får arbetsgemenskapen att må bra?
Du nämnde lyssnandet. Något mer?
- Det räcker inte att bara lyssna.
Man måste kunna ta beslut och stå fast vid dem.
Men då man lyssnar på de anställda, -
mellancheferna, men även fotfolket, så vet man vad de tänker.
Ta det i betraktande då du tar ett beslut.
Tänk inte på den närmaste eller dem som ofta är av samma åsikt som du.
Tänk på hur de på den lägsta nivån upplever det.
Hur känner de? Jag försökte beakta alla -
av någon orsak fick jag gott betyg av styrelsen.
Jag klarade jobbet bra.
Jag kan också berätta att jag bad till Gud.
Om jag hade berättat det hade jag snabbt få gå själv.
Men jag bad. Och så öppnade jag upp för ett andligt arbete -
som min föregångare hade tillåtit, att öppna för fängelsemissionärer.
Olika förkunnare.
Den tillfälliga ledaren där emellan förbjöd detta.
Då jag fick möjlighet att avgöra så sade jag välkommen.
Jag minns en fängelsemissionär från pingstvännerna här i Helsingfors.
Missionären fick kost och logi av oss.
Han fick förkunna evangeliet.
Alla kristna förkunnare fick komma -
med min tillåtelse. De fick kost och logi i gästrummet.
Såhär kunde vi påverka det andliga.
Chefen har alltid möjlighet att påverka.
Vi måste ta trosfrågorna i betraktande om vi tror på Gud.
Vi behöver göra det vi kan på den fronten.
Om någon stängt dörren så öppnar du den.
Vi får inte gömma undan vår tro så att vi inte alls gör något för den.
- En mycket bra poäng. Bibeln talar mycket om ledare.
På ett vis är den en bok om ledare.
Hurdana ledare har du hittat där för att inspirera din egen karriär?
Personligheter som gett dig kraft och vishet?
En jag kommer att tänka på är Josef.
Jag har fått uppleva liknande saker som han.
De egna föräldrarna har försökt förstöra för en.
I hans fall var det bröderna som försökte förinta och döda honom.
Potifars hustru försökte få honom i svårigheter.
Jag har upplevt liknande, inte exakt samma förstås.
Jag har inte gått längs någon blomsterprydd väg.
Jag har uppfattat det som att Gud har utbildat mig.
Jag har aldrig förstått skedet på förhand.
Jag hade säkert stannat på jobbet jag nämnde tills pensionen.
Det var en bra tjänst. Jag fick använda första klass -
på flyg, färjor och hotell. Fri tillgång till bil.
Jag behövde bara skicka räkningarna.
Jag fick njuta av många förmåner i många års tid.
Jag upptäckte att min "ledarsjuka" försvann i och med det.
Jag hade ett behov av att skapa karriär, komma vidare.
Jag kom så långt att jag även hade personlig sekreterare.
Jag förfogade över stora budgetar.
Då jag lämnat den tjänsten -
och bosatte mig i Åbo efter en sväng i Helsingfors -
bad jag Gud att lära mig älska, -
vara sann, och så vågade jag även be om ödmjukhet -
med små bokstäver dock.
Jag längtade inte efter att få vara någon. Jag hade fått nog -
av stordior, ledningsgrupper, och ledarskap.
Jag bad att Gud skulle bevara mig från ledningsgrupper och styrelser.
Att jag bara skulle få tjäna Gud. Det har fungerat i 30 år.
Jag har inte gått med i någon ledningsgrupp.
Jag var en av de tre grundarna av CHC (Kristna Centret för Helande).
Jag gick inte med i styrelsen eller ledningsgruppen eller som VD.
Jag upplevde att det inte var min kallelse.
Fortfarande är jag ingenting i den bemärkelsen.
- Det togs ifrån dig. - Jag ville ge det ifrån mig -
eftersom det har sina egna bekymmer.
Du har säkert rekryterat många i ditt liv.
Om någon ska börja ett nytt jobb, vilka råd vill du ge -
då han ska bygga relationer till kolleger och ledning?
Vad ska man beakta då? - Jag anser -
att då man söker jobb ska man berätta ärligt om sig själv.
Om arbetsgivaren eller förhandlaren talar -
så lyssnar man, man avbryter inte.
Man ska inte vara för ivrig. Man märker det.
Man tänker att en sådan människa inte orkar lyssna på någon.
Den bara talar, lyssnar inte.
Jag vill gärna se respekt.
Jag hade många lediga tjänster att fylla.
De tillfälliga tjänsterna kunde jag bestämma om själv.
Jag kunde anställa vem jag ville.
En sådan som fyllde kriterierna enligt mig, även som obehörig.
Om vi sökte någon för fast tjänst -
så diskuterade styrelsen och arbetsutskottet -
och intervjuade de tre på pappret bästa sökandena.
Jag lade fram ett förslag om vem som väljs.
Jag lyssnade till värderingarna.
Jag försökte höra hurdana värderingar personen hade.
Jag hade en kristen värdegrund.
Högaktar personen människovärdet?
Om personen kändes öppen och trevlig så var det ett stort plus.
Vi kollade naturligtvis att en tillräcklig behörighet fanns.
- Då personen började jobbet gav du då några råd -
om hur man bör vara på arbetsplatsen?
- I allmänhet bjöd jag första dagen in personen på mitt kontor för samtal.
Jag berättade vilken den närmaste chefen var, -
vem man kan vända sig till. Jag sade även att komma och tala med mig -
om det var större problem. De kunde alltid komma.
Man behövde inte vara rädd för dörren, bara att komma in.
Jag kan minnas en fritidsledare som blev vald, en ung kvinna. Mycket ivrig.
Jag tycker hon var ett mycket gott val.
Arbetsuppgiften var mycket självständig.
Hon skulle lägga upp en plan själv och sedan genomföra den.
Hon var underställd ekonomichefen men jag visste vad hon gjorde.
Ett annat ytterlighetsexempel.
Vi hade fem civiltjänstgörare. Alla män, förstås.
Jag kunde välja även dem på en lista.
Vi fick en lång lista med namn.
Jag skulle välja. Jag valde en ortodox präst.
Han var inte prästvigd då han inte var gift.
Jag valde honom då jag ville samtala med honom.
Han var säkert trevlig och bra.
Jag lät honom ta hand om arkivet.
Det låg i ett stort källarrum. Han fick även köra bil.
Vi gjorde långa resor och samtalade om trosfrågor.
Jag frågade hur han såg på saker och berätta om min syn.
Ett annat ytterlighetsfall var -
att en av de fyra andra genast följande dag sade -
att han inte tänker göra något.
Han har inte kommit för att jobba.
Jag sade att det passar bra. Om en timme får han en biljett -
som han får åka hem med.
Man måste ta itu med sådant.
Vi hade inga straffmetoder att ta i bruk för sådant.
Han fick åka hem om han inte ville göra något.
- Man måste dra gränser. - Ja, genast.
Hurdana är de viktiga och trygga gränserna på jobbet?
Att man håller tidtabeller.
Att man följer anvisningar.
Och framför allt det att det man kommit överens om i tjänsteavtalet -
läser man igenom och då känner man arbetsbilden.
På slutet nämns i allmänhet att chefen även kan ge andra uppgifter.
Det finns alltid där. Om man ger en uppgift som inte nämnts -
kan man hänvisa till det. Då kan den andra hänvisa till -
att man kan motivera varför man inte vill göra det. Jag lyssnade.
Inte så att det ska göras för att jag säger så.
Utan jag frågade varför inte?
Det blev aldrig tävling mellan mig och huvudförtroendemannen.
Det var någon jag alltid måste diskutera och samtala med.
Han försvarade de anställdas rätt och jag förstod det väl.
Jag måste lyssna till honom och även vara flexibel.
Om man sätter hårt mot hårt -
så är det inte bra. I stället diskuterar och fikar man -
och funderar hur man ska klara upp det hela.
- Vi går tillbaka till Bibeln. Hurdana saker kunde man -
lyfta fram med tanke på hela arbetsgemenskapen?
Då Mose inte längre orkade höja armarna bad han om hjälp.
Gällande Josef ser jag -
att pga hans utveckling satte Gud honom i en hög tjänst.
Han blev statsminister i Egypten. Ungefär så såg tjänsten ut.
Han visade sina bröder nåd.
Han visade dem nåd och förlåtelse.
Jag tror att om Gud låter oss utvecklas för en viktig uppgift -
vill Han undervisa om att visa nåd så att vi inte blir kalla maktutövare.
Så att vi inte själviskt söker vår egen fördel.
Vi försöker se saker ur Guds synvinkel.
Att vi får växa så mycket under livet att vi förstår den -
synvinkel ur vilken Han ser på saker.
Det klarar vi av bara mycket begränsat.
Men något kan vi lära oss.
Jag har haft ett långt liv med många olika perioder.
Upp- och nedförsbackar. Allt har behövts för att nå hit.
Jag har inte förstått saker på förhand, inte mina beslut.
Jag har bara velat ha jobb.
Men Gud har haft mycket noggrannare planer.
Jag förstod det först för 20 år sedan -
att innan jag blev till i min moders liv hade Han planerat hela mitt liv.
Det som sker är ingen slump. Han har utvalt och kallat oss.
Vi är Hans utvalda. Du och hela teamet här.
Vi är Guds utvalda. Han önskar att vi i den svåra tid vi lever -
skulle få de svåra dagarna förkortade -
så att de utvalda inte skulle gå förlorade.
Han älskar och tar hand om oss.
Emellanåt är det väldigt tungt.
Jag undrar varför Gud tillåter ytterligare något.
Jag hade varit redo att förinta världen.
Men inte Gud. Sådan är jag.
Jag är fortfarande inte någon god människa.
Jesus gav ett fullkomligt exempel på vad ledarskap innebär.
Han valde ut en liten grupp människor.
Vad vill du lyfta fram ur det med tanke på arbetsgemenskap?
Där fanns alla möjliga. Där fanns Petrus som var genast redo -
alltså en mycket impulsiv person.
Han kunde inte planera, tänka, handla långsiktigt.
En handlingens man som gör fel och goda gärningar lika snabbt.
Sådana finns i arbetslivet. Så har vi Johannes.
En drömmare. Kärleken är central för honom.
En mild person. Sådana finns det.
Så har vi Judas.
Förrädaren. Sådana finns det också.
I dag är ordförande- och chefsbyten ganska rått spel.
Tjänsten kan ta slut en dag pga ett felaktigt ord.
Kvinnan i Uleåborg som nu varit på tapeten.
Hennes egna politiska grupp diskuterade hennes ordval.
Gruppledaren sade att de också måste förstå -
och vara redo att förlåta.
Vi kan inte bara avsätta och slå människor.
Gruppen förlät henne. Hon bad om ursäkt och fick den.
Arbetsgivaren gav inte en andra chans.
Arbetsgivaren ville bevara en fläckfri fasad.
Det är den inte, det är jag säker på.
Även vi troende vill ge ett sken av att aldrig ha syndat -
efter att ha kommit till tro, knappast innan heller.
Det är en total chimär. Vi syndar dagligen.
Vi älskar inte så som Bibeln uppmanar oss.
Vi förlåter inte. Vi är oförlåtande, långsinta, bittra.
Ändå älskar Gud oss.
Om vi bara kunde lära oss sluta leka Gud -
och vara människor. Därför tog jag inte Jesus som exempel ur Bibeln.
Han var Guds Son.
Mose var människa, han hade dödat en man då han var ung.
Josef var människa. Han var älskad av sin fader -
som fick problem pga det.
Bröderna var avundsjuka och arga.
Därför valde jag människorna. De är som vi.
Du har lovat välsigna våra tittare här i slutet av programmet.
Många längtar säkert efter kraft mitt i arbetslivet.
Jag ber för alla i arbetslivet, alla arbetslösa och pensionärer.
Hur än vardagen ser ut.
Ge oss ödmjukhet och mod att be om kraft av Dig, Jesus.
Ge oss mod och ödmjukhet att bekänna våra svagheter och fel.
För det har vi.
Då vi ber om förlåtelse av Dig så blir vi klädda i rättfärdighet.
Ditt blod tvättar oss alldeles rena.
Vår Herre Jesu Kristi nåd, Guds Faders kärlek -
och den Helige Andes delaktighet vare med oss alla i evighet, amen.
Om du vill stöda HimlenTV7 kan du i Sverige swisha till 123 677 9300
I Finland: Ring 0600 10070 (10,01 EUR och lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Tack för ditt stöd!
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7