TAASTATUD TERVIKLIKKUS
Tere tulemast vaatama taas saadet "Taastatud terviklikkus"!
Tänases saates arutleme terapeudi-, pastori- ja autori Seppo Jokinen'iga
tervest töökeskkonnast ja selle tunnustest.
Tere tulemast saatesse Seppo!
Tänan!
Läheme kohe tänase saate tuuma juurde -
millised on eluterve töökeskkonna tunnused?
Nii nagu pere puhul, on ka töökeskkonna puhul
heaks märgiks see, kui seal vesteldakse omavahel,
kuulatakse üksteist
ja võetakse kuuldut arvesse.
Seda sõltumata töötaja ametist.
Nii peatubki juhataja selleks, et vestelda ja kuulata töötajat,
olles valmis ka õppima sellest,
et muutused võiks tulla ka alt üles ja mitte vaid ülevalt alla.
Olen olnud nii suure kui väikese töökeskkonna juhiks.
Väikeseks töökeskkonnaks oli kriminaalhoolduse osakond,
kuhu kliendid tulid otse vanglast
või kus nad ootasid vanglasse minekut.
Seal oli tõeliselt raske hoida alal head vaimsust.
Nii mõtlesin välja ühe viisi, kuidas seda teha.
Hakkasin suhtlema iga kliendiga, olles neile kui terapeudiks
ja tegin seda u tund aega nädalas.
Kordamööda iga kliendiga tund nädalas.
See tingis selle, et mäletan väga hästi eriti neid,
kes olid kandnud väga pikki karistusi.
Ühte neist mäletan lausa nimepidi.
Ta oli äärmiselt täpne talle kuuluva aja suhtes
ja kandis hoolt selle eest, et ta saaks ikka tulla.
Ta oli vägagi aldis sellele kokkusaamisele tulema.
Kõik need kohtumised mõjutasid üllatavalt palju
kogu sealset atmosfääri.
Sest muidu toimusid seal pidevalt mingid jamad.
Niipea, kui ühe asja sai korda, tuli juba midagi uut peale.
Kuid see, mida tegin, hakkas kahandama sealset pinget.
Miks?
Seetõttu, et autoriteetne isik - olgu selleks siis isa, ema või õpetaja,
näitab inimese vastu huvi üles,
huvitudes sellest, kuidas tal läheb.
Meil kõigil on vajadus
väljendada kellelegi oma seesmist sõnumit,
kes oleks võimeline seda edasi kandma.
Sama kehtib ka töökeskkondades.
Kui oled ettevõtte juht, siis peatu ja kuula oma alluvaid.
See ei tähenda, et peaksid kõigile meelepärane olema,
aga lihtsalt kuula neid
ja kui kuuled mõnda head ideed, võta see ja mine sellega edasi.
Ükski tööpaik ei pääse konfliktidest.
Kuidas olla ülesehitaval moel eriarvamustel?
Selleks on koosolekud, komiteed, juhtkonnad ja valitsused,
kus on võimalus olla erimeelt.
Mu viimane töökoht oli Vallavolikogude Liidus,
kuhu alla kuulus 100 valda ja linna kogu Ida-Soomest.
Vallavolikogude Liit koosnes poliitilistest rühmitustest -
igal ühel just nii palju kohti, kui palju oli valimistel saadud.
Vallavolikogude Liidul oli veel omakorda oma töönõukogu,
ja millel oli oma juht ning kaks asejuhti.
Töönõukogu juht täitis ka täitevsekretäri kohuseid.
Kõigis neis üksustes tuli saavutada ühised arusaamad.
Esmalt väiksemas seltskonnas ja siis pisut suuremas seltskonnas.
Sel juhul läks asi ka Vallavolikogude Liidus kenasti läbi.
Kuid sealgi oli äärmiselt oluline küsida,
kuidas kellelgi läheb?
Tippjuhtidel ja ametnikel on sageli arvamus,
et nad on ainukesed, kes asjadest aru saavad
ja teised on vaid nö käsutäitjad.
Kuid mul oli kombeks helistada töörühmade juhtidele
ja küsida otse, mida nad arvavad ühest või teisest ettepanekust
ja kas see oleks vastuvõetav ka nende töörühmale?
Kui võtsid nendega ühendust ja andsid mõista, et usaldad neid
ning hindad nende arvamust...
Üks neist võis olla põllumees
ja keegi teine õpetaja mõnest teisest vallast.
Kuid ma andsin neile kõigile mõista, et ma hindan nende arvamust.
Nii polnud mul ka tavaliselt probleeme
saada erinevad ettepanekud Liidus läbi.
Olen seetõttu üsnagi rahulolev.
Ehk siis sealgi toimis see, et üksikisikut võeti kuulda.
Me ei pea ootama seni, kuni inimene ise ühendust võtab,
vaid meil on võimalus seda ise teha.
Töökeskkonnas toimuvad tülid võivad vahel minna nii hulluks,
et neid peab hakkama klaarima.
Mis oleksid parimad viisid tülide lahendamiseks,
mis on leidnud aset kas töötajate vahel
või juhtkonna ja töötajate vahel.
Kas selleks peaks leidma mõne väljast poolt tuleva lepitaja
või mida oled ise nende protsesside kaudu õppinud?
Ma kutsusin need töötajad, kel oli omavahelisi probleeme,
ühel ja samal ajal oma jutule.
Kuulasin kordamööda neid mõlemaid,
võttes tavaliselt kogu loo ühtse nägemusena kokku.
Vastavalt siis sellele, mida nad olid jaganud.
Peale seda mõtlesime üheskoos, kuidas sealt edasi minna?
See ei toiminud mitte alati kõige paremini.
Osadel töötajatel oli nii palju nartsissistlikke omadusi,
et nad tuli kutsuda eraldi jutuajamisele,
kus sai neile öeldud, et kui olukord ei muutu,
tuleb esimene hoiatus,
siis teine
ja seejärel juba lahkumine.
Mäletan üht sellist lugu, kus olukord ka muutus.
Sel inimesel oli selline töö, et ta oli peakontorist sageli eemal
ja seetõttu polnud teda ka palju näha.
Kuid samas oli ta töö alati kenasti tehtud.
Samas oli meil üks teine, kõrgema astme ametnik,
kes ei saanud kellegagi läbi.
Juhatus ütles mulle, et kuna olen juhataja,
siis ma pean midagi ette võtma.
Kutsusin selle inimese jutule
ja ütlesin, et meil on enam kui küll tema käitumisviisist.
Et ta kas muudab oma käitumisviisi
või ma lasen käiku ta vallandamisprotsessi.
Ta ei muutnud midagi,
mispeale otsustasin juhatajana peatada ta ametiülesannete täitmise.
Ta sai küll palka edasi,
kui tal polnud enam luba osakonda tulla.
Ühtlasi aga käivitasingi vallandamisprotsessi juhatusest.
Juhatus otsustas vallandada ta oma ametikohalt.
Ta kaebas meid edasi kohtusse, kes tühistas me otsuse.
Siis palusin appi me juhatuse juristi,
kellega koos koostasime kaebuse kõrgemale kohtule,
kes otsustas meie otsuse kasuks.
Ja siis pidi see inimene ka lahkuma.
Tegu oli ühe nö puhastusoperatsiooniga,
sest kui taoline asi saab lõpule viidud,
paneb see ka teisi mõtlema, kuidas oma tööd teha.
Sest isegi, et tegu on kahetsusväärse looga,
lööb see õhu siiski puhtaks.
Sest tol inimesel olid ikka mitmel rindel suhted sassis.
Nii tulebki vahel juhil või vastutaval kohal oleval inimesel
käivitada vallandamisprotsess.
Juht saab ju otsustamise eest raha
ja see kätkeb endas ka raskete otsuste vastu võtmist.
Sest kellegi vallandamine pole kohe kindlasti mitte kerge otsus.
See on vägagi raske
ja eks see tõi mullegi kaasa mitmeid unetuid öid.
Juhil on tõesti oluline roll
töökeskkonna väärtuste ja õhustiku loomisel
nagu juba ka näiteid tõid.
Kuid milline juhtimine paneb siis töökeskkonna õitsema?
Mainisid ennist ära kuulamist, aga mis veel?
Ära kuulamisest üksi ei piisa -
peab olema ka võimeline langetama otsuseid
ja seisma oma otsuste taga.
Kuid kui sa kuulad oma töötajaid, oma kaasjuhte
ja ka neid, kes nö kõige lihtsamat tööd teevad,
siis sa ka tead, mida nad mõtlevad.
Arvesta sellega alati, kui otsuseid langetad.
Ära arvesta vaid oma kõige lähedasemate töötajatega,
kes on alati või tihti sinuga ühte meelt,
vaid arvesta ka nende arvamustega, mis tulevad kõige alamalt tasandilt.
Mõtle, kas nad arvavad ka nii?
Ma püüdsin arvestada kõigiga
ja mingil põhjusel sain juhatuselt väga positiivset tagasisidet.
Nii et, sain oma tööga hakkama.
Ma muidugi palusin ka Jumala abi.
Ma ei kuulutanud seda avalikult,
sest muidu oleks mul olnud kiire minek.
Kuid ma palvetasin omaette, avades võimaluse vaimulikuks tööks,
mida minu pikaaegne eelkäja oli lubanud.
Ta oli siis lubanud nö vangla-misjonäridel
ja Jumala Sõna kuulutajatel seal käia.
Vahepeal oli veel üks teine juht, kes keelas selle kõik ära,
kuid kui ma sain ametisse, avasin jälle selle võimaluse.
Mäletan üht vanglamisjonäri,
kes käis meile sinna ühest Helsingi nelipühikirikust,
mistõttu lubasin talle seal nii öömaja kui söögikorrad,
et ta saaks kuulutada seal kristlikku sõnumit.
Erinevad vaimuliku töö tegijad said seal minu loal käia,
saades osa nii ööbimisest kui toitlustusest.
See oli see viis, kuidas sain avaldada mõju vaimulikus mõttes.
Juhil on alati võimalus avaldada ühel või teisel moel mõju.
Kui juht usub Jumalasse,
tuleb pöörata tähelepanu ka usuasjadele
ja aidata neil asjadel minna edasi.
Ja kui keegi ongi neile bloki peale pannud,
on sul võimalus see maha võtta.
Oma usku ei tohiks peita nii sügavale endasse,
et usuasjade osas ei võta midagi ette.
Väga hea mõte.
Piiblis on juhtidest palju juttu.
Võib lausa öelda, et see ongi raamat juhtidest.
Millised Piibli juhid on sulle endale juhtimises eeskujuks olnud,
kellelt oled ammutanud nö jõudu ja tarkust?
Joosep on kindlasti üks neist.
Olen teatud moel kogenud samu asju nagu temagi,
sest mu oma ema ja isa üritasid hävitada mind.
Joosepi puhul olid selleks küll ta oma vennad,
kes üritasid hävitada ja tappa teda.
Ja nii nagu Potifari naine tõi talle jamad kaela,
nõnda on mul olnud pisut sarnaseid, kuigi mitte täpselt selliseid olukordi.
Ehk siis, mu elutee pole kuidagi olnud sile ja sirge.
Kuid Jumal on õpetanud kõige selle kaudu.
Ma pole kunagi mõistnud olukordi nö ette, vaid ikka tagantjärgi.
Kandideerisin ühele ametikohale ja sain selle,
omades võimalust olla seal pensionini välja.
See oli hea amet,
millega käisid kaasas esmaklassilised privileegid -
nii lennates, laevaga sõites kui hotellides.
Ühtlasi sai kasutada oma autot nii palju, kui kulus,
ilma, et oleks pidanud sellest kellelegi aru andma.
Mitte rohkem, kui vaid tšekkide esitamise näol.
See amet kätkes endas rohkeid privileege,
mida nautisin mitmeid aastaid,
kuniks märkasin, et mu juhiks olemine hakkab vaikselt hääbuma selles kohas
Mul oli vajadus teha karjääri ja liikuda edasi.
Ja ma liikusingi, omades ametit, kus mul oli lausa oma sekretär
ja suured eelarved ning rohkelt raha, millega majandada.
Kuid sealt ametist lahkudes ja Helsingist Turusse minnes
palusin Jumalat, et ta õpetaks mind armastama
ja olema ehe.
Ühtlasi julgesin paluda isegi alandlikkust.
Mul polnud enam vajadust olla keegi.
Mul oli enam kui küll sellistest uhkeldavatest juhatustest
ja juhtimisest,
mistõttu palusin Jumala kaitset kõigi juhatuste ja valitsuste eest.
Tahtsin tegutseda vaid Jumala heaks.
Ja seda ma olen nüüd ka 30. aastat teinud.
Ma pole liitunud ühegi juhtkonnaga, isegi, et on palutud.
Üks üksus, mis sai rajatud - ma olin üks selle kolmest rajajast,
kuid ma ei läinud selle valitsusse, juhtkonda
ega ka selle tegevjuhiks.
Sest kogesin, et see pole enam mu kutsumine.
Ja pole seda endiselt.
See otsekui võeti sult' ära.
Ma tahtsin ise sellest vabaks saada,
sest sellega käivad kaasas omad probleemid ja mured.
Oled oma elu jooksul kindlasti värvanud paljusid inimesi.
Kui keegi on alustamas mõnes uues töökohas,
siis kuidas luua seal suhteid kolleegide- ja juhtidega?
Millele oleks hea tähelepanu pöörata?
No esiteks juba see,
et tööle kandideerides tuleb endast ausalt rääkida.
Ja kui tööandja või värbaja räägib, tasub seda kuulata ja tähele panna.
Mitte vahele segada ega olla liiga innukas,
sest see jääb silma.
Ühtlasi jääb silma seegi,
et selline inimene ei oska eeldavasti kedagi kuulata.
Ta vaid räägib, kuid ei kuula.
Ühtlasi tahtsin ma näha lugupidamist.
Meil oli mitmeid ametikohti, mis vajasid täitmist
ja mille osas ma sain otsustada aastaste töölepingute osas,
palgates, keda iganes soovisin.
Keda iganes, kes vastas mu meelest nõudmistele,
isegi, kui tal polnud vastavat kompetentsi.
Kui aga sooviti pikemaajalist töötajat,
siis selle üle arutas juba juhatus,
intervjueerides CV'de põhjal kolme parimat kandidaati.
Ja siis mina tegin esitluse lõpliku valiku kohta.
Inimest kuulates püüdsin eriliselt panna tähele seda,
millised on ta väärtused.
Kuna mul endal on kristlikud väärtused,
tahtsin teada, kas ta hindab ka inimlikke väärtusi?
Kui inimene tundus mulle kena ja avatuna,
siis see oli juba suureks plussiks.
Ja loomulikult vaatasin ka inimese dokumendid läbi,
et näha, on ta ikka piisavalt pädev?
Kui aga inimene juba tööle asus,
siis kas andsid talle ka juhiseid, kuidas oleks kõige parem toimida?
Kutsusin inimese esimesel tööpäeval oma kabinetti,
kus vestlesime vabas vormis.
Andsin talle teada, kes on ta esmane ülemus,
kelle poole pöörduda,
öeldes samas, et ka minu juurde võib alati tulla -
nii raskustest rääkima kui ka muidu.
Ütlesin, et mu ust ei pea kartma ja see on alati avatud.
Mäletan üht vabaajategevuste juhti, kelleks oli üks innukas noor naine.
Ta oli mu meelest erakordselt hea valik.
Tegu oli iseseisva tööga,
kus polnud vaja väga palju juhi kaaslust.
Ta pidi oma tööplaani ise paika saama
ja seda siis ka täitma.
Ta kuulus majandusjuhi alluvusse,
kuid ma olin samuti teadlik ta tegevusest.
Näitena teisest poolest on viis meest, kes olid meil tsiviilteenistuses.
Mul oli jälle võimalus nad nimekirjast välja valida.
Me saime pika nimekirja inimestest, kelle seast ma pidin siis valima.
Valisin sealt ühe õigeusu preestri,
kes polnud veel küll preestriks õnnistatud,
kuna ta polnud abielus.
Valisin ta uskumuses, et temaga on kindlasti hea vestelda
ja et ta on ka tubli töötegija.
Andsin talle ülesandeks arhiivi eest hoolitsemise
ja autoga sõitmise.
Sõitsime üheskoos pikki maid maha, arutledes usuasjade üle.
Küsisin, kuidas ta neid asju näeb ja jagasin siis ka oma mõtteid.
Samal ajal lisandus veel 4 meest,
kellest üks ütles kohe järgmine päev, et tema ei liiguta lillegi,
sest ega ta ole tulnud sinna tööd tegema.
Ütlesin: "Pole hullu!
Saad tunni aja pärast kõrval toast busspileti
ja võid asuda kodu poole teele."
Ehk siis, selliseid asju tuleb ka ette.
Meil polnud mingeid erilisi karistusmeetmeid,
mida rakendada,
mistõttu andsimegi inimesele kojusõidu pileti,
kui ta ei tahtnud midagi teha.
Ehk siis - piirid said paika.
- Jaa, piirid tuleb kohe paika panna.
Millised on need turvalised piirid töökeskkonnas?
Tähtaegadest ja juhtnööridest kinnipidamine.
Ka see, et töölepingus olev loetaks läbi,
et teada, millised on inimese õigused ja kohustused.
Kahjuks on seal lõpus küll ka alati klausel:
"Ja muud juhi poolt antavad ülesanded."
Ehk siis, kui antakse mõni ülesanne, mida töölepingus pole,
saab tugineda just sellele punktile.
Samas aga on töötajal õigus põhjendada,
miks ta pole valmis seda täitma
ja ma kuulasin seda alati.
Ma ei öelnud: "Kui mina ütlen, siis nii on.",
vaid ma palusin töötajal selgitada, miks ta ei taha seda ülesannet täita.
Meil polnud töödejuhatajaga kunagi mingeid pingeid,
sest ta oli üks neist,
kellega tuli alati nõu pidada ja suhelda.
Ta seisis töötajate õiguste eest ja ma mõistsin seda igati.
Seetõttu pidin teda alati kuulama ja vahel talle ka järgi andma.
Nägin, et kui mõlemad oleks kaks kõva kivi,
siis see poleks hea.
Jõime kohvi koos, arutlesime ja siis mõtlesime, kuidas edasi?
Läheme veel korra tagasi Piibli juurde.
Mida võiks sealt töökeskkona heaolu silmas pidades
esile tõsta?
Moosese puhul tõstaksin esile seda,
et kui ta ei jaksanud enam oma kätt üleval hoida,
siis ta palus abi.
Joosepi puhul on näha, et tänu kõigile arengutele ta elus
tõstis Jumal ta väga kõrgele positsioonile.
Temast sai Egiptuse peaminister.
Joosep oli armuline oma vendade suhtes,
näidates üles armulikkust ja andeks andmist.
Usun, et kui Jumal valmistab meid mõne olulise ülesande tarvis,
siis Ta tahab õpetada meile ka armuline olemist.
Seda selliselt, et me poleks vaid külma kõhuga võimutsejad
ja isekad oma õiguste tagaajajad.
Jumal tahab, et näeksime asju Tema vaatenurgast.
Nii oleks oluline kasvada elus nii palju,
et suudaks näha asju Tema vaatenurgast.
Me pole selleks küll 100% võimelised, kuid midagi saame õppida ikka.
Mul on olnud väga mitmekülgne elu, täis tõuse ja mõõnu,
kuid kõik see on olnud vajalik selleks, et jõuda tänasesse päeva.
Ma pole ühtki valikut mõistnud valikuhetkedel -
olen vajanud vaid tööd ja töökohta.
Kuid Jumalal on olnud palju täpsemad plaanid.
Mõistsin seda oma 20. aastat tagasi,
et veel enne, kui Ta lasi mul mu ema üsas alguse saada,
oli Ta juba plaaninud kogu mu elu.
Nii pole küsimus juhustes,
vaid selles, et Jumal ise on sind valinud ja kutsunud.
Me oleme Jumala poolt valitud. Ka sina ja kogu siinne meeskond.
Me oleme Jumala poolt valitud ja Ta sooviks on,
et keset seda rasket aega, milles me praegu elame...
Ta muide lausa lühendab neid raskeid aegu,
et Ta endi väljavalitud ei sattuks eksiteele.
Jumal armastab meid ja võtab hoolt me eest.
Vahel aga on endiselt nii raske, et olen palves küsinud:
"Jumal, milleks veel midagi sellist?
Kas nüüdseks ei peaks kõik see halb olema juba hävitatud?
Miks peame veel seda kõike taluma?"
Ma oleks valmis paljusidki asju hävitama,
aga Jumal mitte.
Vot selline ma olen.
Ma pole ikka veel mingi pühak.
Jeesus andis meile muidugi täiusliku eeskuju sellest,
mida juhtimine endast kujutab.
Ta valis ka endale oma väikese seltskonna.
Mida võiks sellest esile tõsta, kui mõelda töökeskkonna peale?
Ta punti kuulus ikka kõikvõimalikke kujusid.
Peetrus, kes oli impulsiivne ja valmis kohe lajatama.
Ta polnud võimeline pikalt ette mõtlema ja planeerima,
vaid ta oli tegude mees,
kes tegi üheaegselt nii vigu kui ka head.
Eks tööeluski tule selliseid ette.
Johannes oli jälle unistaja ja armastuse keskne, õrn kuju.
Selliseidki on olemas.
Ja siis veel Juudas, kes oli väga kaval petis.
Selliseidki on.
Tänapäeval on ikka üsna ehedalt näha,
kuidas juhte ja direktoreid vahetatakse pidevalt välja.
Võid ühe vale sõna tõttu oma ametist hetkega ilma jääda.
Me teame seda Oulust pärit naise lugu,
kes tõmmati liistule.
Ta enda poliitringkond arutles tema sõnavara üle,
kuid nende juht ütles,
et inimest peab ka mõistma ja talle tuleb andeks anda;
et alati ei saa vaid lüüa ja lahti lasta.
Nii andiski ta ringkond talle andeks.
Ta palus andeks ja ta sai andeks.
Samas, kui ta tööandja ei andnud talle uut võimalust,
püüdes hoida alal veatut fassaadi.
Kuid ma olen enam kui kindel, et see pole üdini veatu.
Kuid osadel usklikelgi on komme jätta mulje:
"Ma pole kunagi pattu teinud. Ei usklikuks saades ega enne sedagi."
Kuid see on täielik illusioon.
Me kõik teeme iga päev pattu.
Me ei armasta selliselt nagu Piibel õhutab meid seda tegema.
Me ei anna andeks, vaid oleme kibestunud ja pika vihaga.
Ja ometi Jumal armastab meid.
Kui me vaid õpiks ära selle, et me ei mängiks Jumalat,
vaid oleksime nõus olema lihtsalt inimesed.
Seetõttu ma ei tahtnudki võtta Jeesust Piibli eeskujuks,
sest Ta oli Jumala Poeg.
Kuid Mooses oli inimene, kes oli noorpõlves kellegi tapnud.
Joosep aga oli isa silmatera, kes pidi seetõttu kannatama,
kuna vennad olid kadedad ja vihased ta peale.
Seetõttu tõingi just nemad eeskujuks, sest nad olid meiesugused inimesed.
Oled lubanud veel saate lõpus õnnistada me vaatajaid,
kellest ehk nii mõnigi vajaks jõudu oma tööks ja sealsesse keskkonda.
Palun kõigil tööl käijate, töötute ja pensionil olijate eest -
milline iganes ka kellegi argipäev poleks,
et Jumal annaks meile alandlikkust ja julgust
paluda jõudu Jeesuse käest.
Issand, anna meile alandlikkust ja julgust
tunnistada oma nõrkusi ja vigu, sest neid meil jagub.
Kui aga palume need andeks Su käest,
saame Su käest ka puhta õigsuse rüü,
kuna Su veri puhastab ja peseb meid täienisti.
Meie Issanda Jeesuse Kristuse arm, Jumala Isa armastus
ja Püha Vaimu osadus jäägu meie kõigiga
nüüd ja igavesti, aamen.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7 eur)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas