TAASTATUD TERVIKLIKKUS
Tere tulemast vaatama sarja "Taastatud terviklikkus".
Tänases osas mõtiskleme
terapeudi, pastori ja kirjaniku Seppo Jokinen'iga
igatsusest armastava isa järele.
Tere tulemast, Seppo! - Tänan!
Isal on eriline tähendus lapse jaoks.
Mida õpib laps just isalt?
Sõltumata lapse soost tutvub ta isa abil mehega.
Pojale on see tähtis seetõttu,
et tavaliselt, kui isa ja poja vaheline suhe on hea,
siis poeg võtab isast kui mehest eeskuju.
Olen jälginud isa-poja süsteeme, kui nad tänavalgi koos kõnnivad.
See on nii huvitav, kuidas isa kõnnib teatud moel
ja tema umbes alla 10-aastane poeg kõnnib täpselt samamoodi,
olles ette- või tahapoole kaldu,
kas hüpeldes või lühikeste sammudega.
See on üsna sarnane.
Tütrele on isa tähendus mõnes mõttes teistsugune.
Ta annab tütrele võimaluse tutvuda mehega.
Ameerika uurijad ja teisedki,
kellelt sain juba 1990'ndatel USA'st uuringute materjale,
uurisid tüdrukuid,
kellel oli abielus olles raskusi seksuaaleluga.
Just suhtes mehega.
Selle põhjuseks oli tavaliselt kauge või puuduv suhe isaga.
Isa ülesandeks on anda tütrele isa süle kogemus selliselt,
et selles poleks midagi sellist, mis oleks kohatu.
Isa peab austama tütart ja väärtustama ning armastama teda.
Osutama austust igal viisil.
Nimetatud uurimuses tõdeti,
et kui tütrel puudub lähedane ja turvaline isasuhe,
siis on tal mõningaid takistusi ja probleeme seksuaalsuhtes abielus
või paarisuhtes olles.
Isegi siis, kui ta oli armastavas suhtes ja soovis olla selles.
Tekib teatud hirm ja võõrastustunne
ja see on osade jaoks raske, kuigi mitte kõigile.
Pojale aga annab isa mehe eeskuju.
Üldiselt peaks isa olema peres see,
kes kaitseb ja annab turvalisuse.
Kiindumussuhte teooriate kohaselt
on isa esmane ülesanne viia laps seiklema ja uurima
ehk juhtida laps perest väljapoole.
Ema esmane ülesanne on pakkuda lohutust, puhkust, toitu
ja soojust süle kaudu.
Laps saab seda kõike rinnaga toitmise ajal.
Isale on lohutuse ja soojuse jagamine teisene ülesanne.
Ema toetab teisena isa, kui see juhatab.
Tihti on nii, et isa kaasab poja ja tütre aktiivsematesse mängudesse,
ema aga manitseb: "Ära nüüd seal haiget saa!"
See on normaalne ehk igaühel on oma loomulik ülesanne.
Isa viib edasi uutesse oludesse, mõnikord veidike ohtlikessegi.
Seda siis ema, aga mitte isa arvates.
Muidu oleks lapsel raske lahkuda perest
ja keeruline tutvuda teistega.
Kui mõlemad vanemad soovivad last vaid paigal hoida
lubamata tal kuhugi minna.
Isal on ka palju muid ülesandeid. On armastamine...
Kui mõelda M. Lutheri õpetusele,
siis ta ütles, et isa peab olema pere preester.
Ehk ta vastutab ka pere vaimuliku poole eest.
Isa ja lapse suhe ei ole alati harmooniline.
Tänapäeval räägitakse võõrutamisest.
Mida see tähendab, kui räägitakse võõrutamisest?
Siin on küsimus selles,
kui on liiga lähedane suhe ja laps ei söanda kuhugile minna.
Minu arvates on sellel tänapäeval ka teine tähendus.
Isast võõrutatakse siis, kui isa on perest väljaspool.
Kui makstakse kätte peale abielulahutust
või peale ebaõnnestunud paarisuhet.
Siis võib tekkida mõlemapoolne kättemaksmine.
Tänapäeval tähendab võõrutamine tihti seda,
et ema võõrutab lapse isast.
Ehk, palju on selliseid juhtumeid, kus lapsel ei lasta isaga kohtuda.
Kardetakse, et kui nad lähevad isa juurde,
siis pole teada, mis seal võib juhtuda.
Kui isa püüab last enda juurde saada,
siis laps ei julge või ei taha minna.
See tähendab tavaliselt seda, et pole sobivat isa.
Sel viisil laps - olgu poeg või tütar, võõrdub isast.
See võib tugevasti haiget teha.
Mis viisil?
Sest lapsel on igatsus isa järele.
Igatsus armastava isa järele.
Kogu igatsus isa järele on igatsus armastava isa järele.
Neil lastel, kellel on olnud armastav isa
ja siis on tulnud kaotus -
kas siis abielulahutus, surm või mõni muu kaotus,
siis neil on suur igatsus oma isa järele.
Neil lastel, kellel on olnud vägivaldne ja ahistav isa,
siis nemadki igatsevad armastavat isa,
aga see pole enam isikustatud nende oma isaga,
vaid see isikustub kuhugile mujale.
Neid lapsi aga, kel pole teadaolevat isa kunagi olnud,
neid on tänapäeval palju.
Näeme seda telesaadetes,
kus näiteks ema ei ütle juba 40-aastasele lapsele,
kes ta isa on.
Neil lastel on suur vajadus.
Meil on üldiselt väga tugev soov saada teada oma päritolu.
Sel põhjusel ka, kui on igatsus isa järele
ja kui see muutub tugevaks, motiveerivaks jõuks,
siis ilmuvad ka välja ühel või teisel viisil ärakasutajad.
Isa järele igatsuse leevendust saab pedofiililtki,
kes pakub soojust ja lähedust,
aga kellele tuleb selle eest tasuda seksuaalsuhtega.
Sama on nendega, kes noori või täiskasvanuid ära kasutavad.
Nad on väga soojad inimesed,
aga see armastus, mida laps igatseb,
muutub ärakasutamiseks,
millest täiskasvanu ammutab soojust ja oma soovide rahuldamist.
Nii on lapse ja täiskasvanu vajadused halvas konfliktis.
See võõrutamine viib tavaliselt selliste asjadeni
ehk siis vägivaldse vihani.
Abielulahutuse korral
võib suhe endise kaasaga olla väga keeruline.
Kuidas ära hoida seda,
et see põletikuline suhe ei kajastuks lapse ja isa vahelises suhtes?
Kui rääkida leebemast variandist, mitte võõrutamisest.
Isiklikult olen kahe lapse abielulahutuse järgne isa.
Lapsed olid 7- ja 9-aastased. Poeg 7-aastane, tütar 9-aastane.
Mu endine naine ehk laste ema
töötas tol ajal linna sotsiaaltöö juhina
Nii et, ta tegutses selles vallas.
Kuid me otsustasime koos,
et kuigi me pole omavahel võimelised suhtlema,
siis otsustasime, et me kasuta selles lapsi ära.
Ütlesin tihti lastele, kui nendega kahekesi olin,
et nii ema kui isa armastavad neid
ja nad ei pea valima emma-kumma vahel.
Mõlemad armastavad neid ja neil oli õigus mõlemat armastada.
Küsimus oli vaid selles,
et me kaks täiskasvanut ei saanud omavahel läbi.
Seetõttu oligi olukord selline.
Usun, et nad tulid sellega üsna hästi toime.
Olen nüüdseks saanud laste emaga juba 20. aastat üsna hästi läbi.
Kohtume laste ja lastelaste tähtpäevadel
ja suhtleme mu arvates üsna hästi.
Olen oma vead andeks palunud.
Ma ei elanud eksiarvamuses, et mul oli õigus ja et olen hea,
vaid kui kaks inimest lahutavad,
siis see on alati kahe inimese ebaõnnestumine.
Muidugi saab süüdistada üht osapoolt,
et tal on sotsiaalselt heakskiidetud sõltuvused ja raskused
ning teisel sotsiaalselt mitte heakskiidetud.
Tihti on need asjasse puutumatud põhjused.
Aga minu arvates on tähtis,
et abikaasad klaariksid lahutuse järel asjad ära.
Seejärel lapsed ka kogevad,
et nad võivad olla mõlema vanemaga lähedased.
Et nad võivad käia külas jne.
Olukorrad võivad olla muidugi erinevad,
kuid seda ei pea vältima, et ema ja isa on mõlemad kohal.
Kui keegi kogeb, et on isaks olemises nõrk,
siis kust ta võib leida abi oma isaduse osas?
On olemas meeste gruppe...
Näiteks üksikvanematest meestele on oma tugigrupp.
Veel on kristlikke taastumisgruppe,
kus püütakse taastada, leida ja tugevdada mehelikkust.
Seal kasutatakse psühholoogilisi teadmisi
ja hingelisi teadmisi ning palvet.
Minu meelest ravitakse seal isikut terviklikult,
kui tähelepanu all on hingeline mina
ja vaimne mina.
Mõlemaid ravitakse ja lastakse Jumalal olla esimene.
Läheme veelkorra peresid puudutava tumedama poole juurde.
Lähisuhte vägivald on peredes jätkuvalt suur probleem
ja Soome mehed ning isad on selle kurva statistika eesotsas.
Millised jäljed jätab lapsele isa vägivaldsus?
Võimalikult halvad.
Kui isa on peres vägivaldne,
siis laps elab pikaajalises stressi perioodis
ehk tema keha ei puhka teatud mõttes kunagi.
Keha ei ole puhkeseisundis,
vaid on kogu aeg alateadlikus pingeolekus.
Nii hakkavad keha ja mõistus ehitama vägivallatsüklit.
Ehk kui nüüd on vägivallahoog,
siis laps mäletab väga hästi,
kui palju aega on möödunud eelmisest vägivallahoost.
Näiteks, kui need on kuu või kahe nädala tagant,
siis selle aja möödudes valmistub ta uueks vägivallaks.
Keha on kogu aeg pinges.
Selliseid lapsena stressis olnud täiskasvanuid
olen oma töös väga palju kohanud.
Üks äärmiselt oluline ülesanne kogu selles teraapiatöös
on olnud alateadliku pinge purustamine,
et keha saaks puhata ja meel saaks puhata.
See ei ole ilmtingimata lihtne ega kerge
ja seal läheb tarvis ka palju palvet.
See pinge pesitseb kogu inimese isikus ja olemuses.
Kuidas saab vägivalla kogemusest taastuda?
Viitasid palvele.
Milliseid häid näiteid või lugusid saad tuua oma teraapiatööst?
Minu kogemused on tavaliselt pikaajalised.
Laps on vaja kõigepealt vabastada sellest, mida talle on tehtud
Vabastada siis täiskasvanu eas.
Tore, kui seda saaks juba lapseeas teha,
aga kuna lapsel pole taolisi võimalusi...
Soomes puuduvad need tänaseni.
Seega, parem täiskasvanuna kui üldse mitte.
Nii võib teraapia kesta vahel mitmeid aastaid,
et kuidagigi jõuda parima lõpptulemuseni.
Selleks läheb kaua aega.
See on väga raske ilma selleta,
kui ei lõhuta psüühikas ehk hinges olevat pinget
ja kogemusmaailma,
et inimene võiks anda andeks,
kuna andeksandmine käivitab selle protsessi
ja toob kaasa muutumise.
Pole ime, et Jeesus innustas meid andeksandmisele.
See oli Tema kõnedes kesksel kohal.
Ta õpetas meile ühe palve - Meie Isa palve.
See lõpeb andeksandmise lootuse-
ja võib öelda, et käsuga.
Ta jätkab seda sellega, mis puudub kirikupalves:
"...kui te aga ei anna inimestele andeks,
siis ei anna ka teie Isa teie eksimusi andeks."
Siin on eriline lõpp.
See pole haiget saanud inimese psüühikale kerge.
Sellele, kes on kogenud vägivalda,
hirmu, põgenemist, peitmist või ahistust.
On väga harv juhus,
kui suudetakse koheselt öelda: "Annan andeks."
Nii võib teha, kui sunnitakse andeksandmisele,
aga tundeelu ei tule sellega kaasa.
Sel juhul on andeksandmise otsus liiga varajane
või kui selle tähendust pole inimesele selgitatud,
siis see lukustab muutumise.
Seepärast olen tihti öelnud,
et eesmärgiks on andeksandmine.
Olen mõnikord küsinud inimeselt,
kas ta soovib või saab mõelda sellele, et anda isale andeks.
Siis olen selgitanud, et kui ta on selle otsuse vastu võtnud,
siis taevas võetakse see kohe vastu kui tehtud asjana.
Kuna ta on otsustanud anda andeks.
Tunnete protsess võib kesta veel kasvõi 3-4 aastat,
aga taevas võetakse seda toimununa.
Aga kui sa teed otsuse teise inimese survel,
siis tekib kohe küsimus vaimse vägivalla kohta.
Kui keegi vaimselt tugev isik sunnib noort, last
või täiskasvanut andeks andmisele,
nii et nad pole selleks sisemiselt valmis,
siis sellel on halvad tagajärjed.
Meile, inimestele, on antud vaba tahe.
Jumal on andnud selle meile kõige täiega
ja Ta austab seda lõpuni.
Nii on väga tähtis, et ka meie austaksime seda inimsuhetes.
Meil ei ole mingit õigust survestada teist inimest.
Isegi mitte hea asja nimel.
Me võime rääkida talle,
kuidas andestamine tasub ära, vabastab ja muudab,
aga inimene peab saama ise otsustada,
mida ta teeb ja otsustab. Ka head.
Jumal ei sunni kedagi uskuma.
See on näide sellest, et Ta armastab iga inimest,
aga inimene saab valida, kas ta usub Jumala armastusse või ei.
Sa viitasid Meie Isa palvele
ja rääkisid Jumala isaks olemise aktsepteerimisest.
Kuidas see sünnib?
Olen ise seda õppinud aasta jagu,
kui sain teada, et mees, kelle nime ma kannan sünnist saati
kirikukirjades ja riigi registrites,
ei ole minu isa.
Nii kerkis üles suur vajadus teada saada, kes siis on?
Tahan teada, kus ta on või kus on ta järglased,
kuna ta ise tõenäoliselt ei ela enam.
Mulle DNA kohta on tulnud üle 3600 vaste.
Sugulasi lähedalt ja kaugelt ümber maailma,
aga nad ei ole isaliinist.
Mul on tehtud pikk ja kõikehõlmav uurimus,
aga seal pole jõutud nii ligidale,
et keegi oleks kindlalt mu poolvend või poolõde
või onu või keegi.
Sellist pole välja tulnud.
Nii ma siis ei teagi, kes või mis ma olen
või kust ma pärit olen.
Ma ei tea sedagi, kas ma olen soomlane?
Geenide järgi küll 74% olen,
aga see on väga ebamäärane.
Ma ei tea, kas oled vaadanud neid isa otsimisi
ja sugulaste otsimisi.
See on mõnikord rusuv vajadus
saada teada oma päritolu.
Olen valinud Jumala veelgi rohkem oma isaks.
Naine ütleb mulle: "Ta pole ainult sinu Isa,
vaid Ta on me kõikide Isa."
Vastan: "Jaa, jaa, aga minu jaoks on Ta veel ka teistmoodi isa."
Kuid siis mõtlesin, et kui ma ei saagi kunagi teada,
siis olen veelgi enam võtnud omale harjumuseks
rääkida Jumalaga nii õhtuti kui hommikuti
kõikvõimalikest asjadest.
Mõni võib nimetada seda palveks ja seda see ka on.
Kogen, kuidas vestlen Temaga
ja räägin Talle, et see ja too on juhtunud.
"Mida Sa ütled selle peale?
Mida ma peaksin selles olukorras tegema?"
Ja kuidagi ma tahan uskuda, et Ta kuuleb seda kõike
ja vastab omal ajal.
Mul on Jumala suunas vaid ebatavaliselt halb kuulmine.
Olen küll ühel korral kuulnud selgesti Tema kõnetust,
kui Ta ütles: "Sul, Seppo, pole vaja enam juua!"
Küsisin seal samas olukorras, et mida ma siis tegema pean?
Ta vastas: "Ära võta esimest pitsi!
Mina teen kõik ülejäänu."
Sellele oli lihtne vastata: "Hea küll."
Need on suured küsimused, väga suured küsimused.
Vestlesin ühe inimesega teesklemise teemal,
et ma võin ju teeselda,
et mul on taevane Isa ja see kõik on nii võimas!
Aga kui Ta ei ole mu jaoks selline...
Kui ma veel ei koge Teda
oma pattulangenud psüühika ja tundeelu kaudu.
Seal on nii palju valu olnud,
et ma pole võimeline tundma seda armastust,
kui vaid mõnikord hetkeks.
Seetõttu ei saa ma kunagi mõelda,
et nõuaksin kelleltki mõnda vaimset kogemust,
mille kohta ta ütleb, et ta pole seda kogenud.
Usun, et Jumal annab meile täpselt nii palju vaimseid kogemusi,
kui me vajame.
Võib-olla olen vajanud Temalt vähest tunnete poole kogemust,
et jääksin mingil määral alandlikuks.
Muidu saaks minust kindlasti suur jutlustaja.
Nii suur, et ma ei mahuks stuudiosse äragi.
Kui ma saaks ise otsustada.
Nii hoiab Ta mind heas mõttes ikka maad ligi.
Nii olen ma ka väike kuulutaja.
Kuigi sul on isadusega olnud oma tee,
oled paljudele olnud ka vaimne isa ja kõrvalkäija.
- Väga paljudele.
Kuidas need kaks maailma on ühendunud?
Oled vaimselt suutnud teiste inimeste kasuks
palju ammutada.
Ma näen sedagi läbi psühholoogia
ja läbi selle, kui jätsin oma lapsed ning igatsesin neid palju.
Mul oli tohutult suur igatsus nende järele.
Kuid Jumal on pööranud selle kaotuse heaks
ja andnud mulle vaimseid lapsi -
neid haavatuid vaimseid tütreid ja poegi,
keda olen saanud ravida.
Usun, et olen neis olukordades saanud agape armastust.
Jumal on saanud kasutada mind.
Ma pole hakanud sellele vastu ei hingeliselt ega mõistusega,
vaid olen ise kogenud igatsust armastuse järele;
laste armastamise järele.
Jumal on kasutanud seda, et tuua esile midagi head.
Olen seda teadvustanud ja minu arvates on see Tema õigus.
Kui olen oma elu Jumalale andnud,
siis Ta saab kasutada mind ja minu katkisust oma soovi kohaselt.
Temal on kogu võim, mul ei ole.
Olen andnud ennast üle Talle.
Siin me näeme, et me ei pea olema täiuslikud maised isad,
vaid me võime olla kellelegi vaimsed isad.
Ei pea.
Laupäeval olid meil mõlemad mu lapsed külas.
Üks oma abikaasaga, teine lapsega, kuna ta abikaasa oli välismaal.
Olime mitu tundi koos.
Meil on mu arvates head suhted.
Mu poeg tuli täna hommikul kell 6.40 mulle autoga järgi,
et viia mind raudteejaama, et saaksin siia tulla.
Kuna mu poeg elab Turus,
siis me kohtume kord nädala-paari jooksul
ja joome kahekesi kohvi.
Seda oleme teinud 30. aastat.
Selle taustal on lugu, millele viitasid - oma valus suhe isaga.
Siiski oled loonud häid suhteid oma lastega
ja teenid veel teisigi inimesi ning vaimseid lapsi.
Olen terapeudina mõistnud, et kui ma isana ei ehita suhet,
siis sunnin oma lapsi seda ehitama.
Minu arvates on see vale.
Olen isana püüdnud seda teha ja üles ehitada.
Meil on saates olnud tavaks, et sa õnnistad vaatajaid.
Kindlasti on meil palju selliseid vaatajaid,
kellel on valus suhe oma bioloogilise isaga.
Oled lubanud palvetada ja õnnistada just selliseid inimesi
tänase saate lõpetuseks.
Armas taevane Isa,
me tuleme Su ette koos nende valusate isasuhetega,
kus lapsed on nüüd juba täiskasvanud.
Palun Sind, Püha Vaim, et puudutaksid neid.
Anna neile asendusisasid,
kes vahendaksid neile Sinu armastust
sel viisil nagu Sina soovid
ja nii nagu need lapsed on võimelised seda vastu võtma.
Sa tead, Isa, et siin, meie maal
on kümneid ja sadu tuhandeid lapsi,
kellel on puudus isa armastusest.
Mu süda on sel samal põhjusel olnud mitmel korral lõhkemise äärel.
Olen tundnud suurt süütunnet Su ees,
kui jätsin oma lapsed nende ema juurde.
Issand, ma tean,
et on tuhandeid ja kümneid tuhandeid lapsi ja isasid,
kes igatsevad muutust.
Palun, et annaksid äratuse,
et isad leiaksid lapsed ja lapsed isad;
et tuleks perede ja armastuse taastumine
Sinu Kuningriigis ja Sinu meelevallas.
Meie Issanda Jeesus Kristuse arm,
Jumala Isa armastus
ja Püha Vaimu osadus olgu meie kõikidega
nüüd ja igavesti. Aamen!
Oled vaadanud saadet "Taastatud terviklikkus".
Soovides toetada TV7 tegevust, võid helistada 900 1777 (hind 7 euri)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Täname!
Tõlge: Merle Sibola