TAASTATUD TERVIKLIKKUS Seppo Jokinen
Tere tulemast vaatama sarja "Taastatud terviklikkus".
Täna arutleme keerulisel teemal -
seksuaalne väärkohtlemine ja sellest taastumine
terapeudi, pastori ja kirjaniku Seppo Jokinen'iga.
Tere tulemast, Seppo!
Tänan!
Seksuaalsest väärkohtlemisest
on avalikkuses ja meedias palju räägitud.
Mida kőike see terapeudi vaatenurgast sisaldab?
Seksuaalne väärkohtlemine on terapeudi vaatenurgast
kőikidest halvim rikkumine,
mis inimesega vőib juhtuda.
Mäletan aega 20. aastat tagasi,
kui Joensuus avaldati mu raamat "Isa käis külas".
Keskuses asuvasse koguduse majja oli tulnud kokku umbes 400 inimest,
kes osalesid sellel üritusel.
Ürituse käigus viidi läbi ka paar loengut,
kus ühes neist ütlesin, et kui keegi tahab arutleda,
siis ma olen valmis selleks peale koosviibimist.
Huvilisi tuli kokku umbes 100.
Olin mind sinna kutsunud pastoriga kokku leppinud,
et saan kasutada tema kabinetti.
Istusin seal hommikul kella 2'ni,
vesteldes ja palvetades nende inimestega.
Selle tulemusena saime teada,
et neist sajast inimesest olid 40 vői isegi rohkem
seksuaalselt väärkoheldud.
Üks neist ütles mulle peale seda, kui olin öelnud oma kõnes:
"Kui keegi oleks tahtnud inimest rohkem hävitada,
oleks pidanud ta tapma",
et: "Ei, nii oleks olnud palju lihtsam."
Nüüd aga on ta pidanud elama kogu oma elu koos selle kogemusega
ja koos sellega kaasnevate tunnetega.
Samal koosviibimisel küsis teine inimene,
kas vőiksin soovitada talle mõnda kristlasest terapeuti.
Kahjuks pidin talle ütlema, et ma ei tunne kedagi sellist.
Ta soovis, et see terapeut vőiks ka palvetada ta eest.
Sellest kerkis minus mőte,
mis täitus mőned aastad hiljem.
Alustada kristlikku hingehoiu koolitust,
kus selle valdkonnaga tegelevaid inimesi
koolitatakse hingehoidja-terapeudiks,
kelle pőhitöövahendiks on palve.
Seksuaalselt väärkoheldud inimesed oli see sihtrühm,
kes panid mind mõistma, et mul tuleb midagi ette võtta.
Teadsin juba tol ajal sellisest rikkumisest
ja olin kohtunud seksuaalselt väärkoheldud inimestega
Peale raamatu avaldamist aga tuli neid üha rohkem ja rohkem juurde.
90'ndate lőpuaastatel ja 2000'ndate algusaastatel
tegelesn tööl pőhiliselt seksuaalselt väärkoheldud inimestega
Oled aastakümneid ravinud seksuaalkuriteo ohvreid
ja tunned neid hästi.
Millised on tüüpilised väärkohtlejad?
Väärkohtleja on isik,
kel on tugev nartsissistlik või patoloogiline isiksus.
Ta ei tunne süütunnet.
Ta ei tunne ka isiklikku vastutust selles juhtumis.
Ta kinnitab enesele, et ta armastab last.
Ta kinnitab enesele,
et laps tahab sellist armastuse viisi nagu ta temale pakub.
See kőik ütleb talle, et ta pole teinud midagi halba.
Olen olnud mitmeid kordi sellistes pereolukordades,
kus isa on väärkohelnud last ehk peres on insest.
Isa väärkohtles kahte oma last selles peres, millest räägin.
Ta oli väga vaikne ja tasane, viisaka olemisega mees.
Selles vestluses minuga, kus osalesid ka ta naine ja lapsed,
ei saanud ta üldse aru, et ta oleks midagi halba teinud.
Minu arvates peituvad selle vaimsed pőhjused selles,
et nad ei näe omaenese kurjust
ja psüühiliselt ning psühholoogiliselt on nad oma süütunde kõrvale heitnud.
Nii kannavad nad ka väärkohtlemise olukorras
selle süütunde üle ohvrile,
öeldes tavaliselt: "Sa ju tahtsid seda."
"Sa näitasid väga selgelt, et tahad seda."
Nad kasutavad seda ära,
mistõttu ohvrid kogevad hilisemas täiskasvanueas
muserdavat süütunnet.
Seda just seetõttu,
et see, kellele süü tegelikult kuulub, ei kanna seda.
Sa rääkisid peresiseselt toimuvast seksuaalsest väärkohtlemisest,
aga kus tavaliselt toimub seksuaalne väärkohtlemine?
Kui mõelda neile olukordadele, mida ma olen kohanud,
siis ma nimetan seksuaalseks väärkohtlemiseks seda,
mis toimub laste ja noortega.
Vägistamine toimub täiseas.
Kahjuks on see tihti juhtunud just peredes.
Nende juhtumite korral, mida mina olen ravinud.
Samas on väga harva väärkohtlejaks laste bioloogiline isa.
Juhtudel, kus ema on väärkohtleja, on selleks bioloogiline ema.
Aga isapoolne kogemus on olnud enamasti siis,
kui abielulahutuse järgselt
on perre tulnud ema uus mees ehk kasuisa.
Sealt on tulnud see väärkohtlemise kogemus.
Seda selgitab ja aitab mőista see,
et kui perre tullakse täiskasvanuna,
siis puudub tundealane kontakt lapsega.
Mees tuleb perre lapse ema ja oma tunnete tasandilt,
välise suhtlemise tulemusena
ja laps on tema tundekontaktist väljas.
See küll selgitab seda, aga ei anna samas luba selleks.
Eriti aga, kui tegu on tütrega, kes kasvab ja areneb naiseks,
siis sellisel juhul leiavad ka aset need väärkohtlemise juhtumid.
Kuid see pole alati nii.
Mul on olnud juhtumeid, kus laps oli ka 4-aastane.
Isegi alla 5- ja 7-aasta vanuseid on olnud.
Laps on siis väike laps.
Seksuaalne väärkohtlemine ei jää väljapoole usklike ringi.
Kuidas inimene taastub sellest,
kui seksuaalne väärkohtlemine tuleb vaimse autoriteedi poolt?
Taastumisega on raskusi.
1990'ndatel oli Soomes juhtum,
mis puudutas ühte tugevat vaimulikku őppeorganisatsiooni.
Vőin siinkohal öelda ka selle nime,
kuna ajaleht kirjutas sellest suure, mitmeleheküljelise loo.
Tegu oli Navigaatoritega. Ma ei tea, kas oled kuulnud neist?
Neil oli ameeriklasest juhataja,
kes väärkohtles neid noori poisse, kes olid alla 18-aastased
vői selles kandis ja vanemaidki.
Kui see väärkohtlemine ilmsiks sai,
siis ta kolis Ameerikasse,
kus ta esitles end hetero-mehena, kellel on naine.
Ta oli soe isiksus, isalik ja hell.
Sedasi vőitis ta noorte poiste usalduse ja sai neid ära kasutada.
Ta oli homoseksuaalne väärkohtleja.
"Navigaatorid" on suur rahvusvaheline organisatsioon.
Nende peakontorist Ameerikast vőeti minuga ühendust
ja küsiti, kas saaksin minna Helsingisse ohvreid aitama.
Olin nőus ja viisin pool aastat läbi rühmateraapiat.
Neid tuli sinna rühma mingi hulk. Täpsemat arvu ei oska enam öelda.
Käisin Turust seda teraapiat tegemas.
Ajaleht sai kuidagi teada, et selline asi oli juhtunud
ja nad helistasid mulle ning tolleaegsele Navigaatori juhile,
kes ei olnud seal enam tööl.
Nad ütlesid, et annavad meile kaks päeva.
Ütlesid, et teevad loo igal juhul,
kuid soovi korral saame öelda ka oma seisukoha.
Kui ei, siis kirjutavad just sellise loo nagu nemad tahavad.
Arutasime olukorda Navigaatori juhatajaga
ja otsustasime, et tahame anda omapoolse selgituse kogu loole.
Nii oli vähemalt võimalus mőjutada lugu őigel moel.
Nad intervjueerisid meid
ja ma sain jagada neile oma vaatenurka toimunust.
Nende poiste hulgas, kes soovisid tulla teraapiarühma,
ei olnud mitte kőik ohvrid.
Minu diagnoosiks neile peale poole aastast kohtumist oli,
et kőik nad igatsesid isa.
Kőigil neil oli puudulik isasuhe vői puudus see üldse.
See mees kasutas oma isalikkust ja isiksust
ja seda, et ta oli neist oluliselt vanem.
Ta kasutas seda kurjasti ära.
Ta tundis neis poistes ja noortes meestes ära
igatsuse isa järele
ja see ongi üks oluline tunnus, et väärkohtleja tunneb oma ohvreid.
Tihti on ohvriteks need,
kelle seksuaalsed piirid on varasemalt rikutud,
kellel puudub kaitsja vői kes pole őppinud end kaitsma.
Ka need, kellele pole räägitud, mida vőib teha ja mida mitte.
Tänapäeval räägivad vanemad sellest,
et keegi ei tohi sind puudutada siit vői sealt.
Räägitakse erogeensetest aladest, kuhu keegi ei tohi minna ilma loata
ja lapse puhul isegi loaga mitte.
Tollal oli palju neid lapsi, kes ei teadnud seda.
Soojal hellitusel ja hoolitsusel oli tugev tőmme,
nii et meelepärase olemisega sai "osta" nende lähedust.
Tuli vaid oma seksuaalsus käiku lasta.
Kuidas nad taastusid?
Mitte ainult nemad, vaid üldiselt,
kui väärkohtlejaks on vaimulik autoriteet?
See vaimulik autoriteet
ja kogu käsitlus usust on ohus.
On ohus sattuda prügikasti.
Pidasin usuteemalisi vestlusi sellest,
kas see saab üldse olla vaimulik organisatsioon?
Mitmed olid pettunud.
Kas nad said elus hakkama?
Kohtusin nendega lühikest aega
ja sel hetkel näis, et nad saavad hakkama.
Mőnda olen ka hiljem kohanud ja nad on saanud hakkama.
See on Jumala ime, kui keegi taastub sellest.
Minu arvates vőivad need inimesed
ravimite ja muude vahendite abil mingil määral taastuda.
Et aga olla tasakaalus iseendaga,
et armastada ja armastust vastu vőtta, see pole lihtne.
Vaatame järgnevalt väärkohtlemise tagajärgi.
Millised jäljed jätab väärkohtlemine?
Millised hingelised ja füüsilised tagajärjed on ohvritel?
Ohvrid reageerivad mitmel eriviisil.
Mőned, kui nüüd rääkida tüdrukutest vői naistest,
kes on minu praktikas olnud peamised ohvrid.
Mul on olnud ka mőned mehed,
kuid naised reageerivad tavaliselt nii,
et mőned maksavad meestele kätte, kui väärkohtlejaks on olnud mees.
Nad hakkavad täiskasvanuna mehi ära kasutama,
makstes neile kui kätte
ja lastes neil tunda, mis tunne see on olla väärkoheldud,
mahajäetud, petetud ja tavaliselt ka rahatuks jäetud.
Mőned kasutavad kaitsemehhanismina seda,
et muudavad end nii mittemeeldivaks.
Nad ei taha mingilgi moel olla kütkestavad,
et keegi neist ei huvituks.
Mőned aga püüavad siis elada normaalse elu mõõdupuu järgi,
püüdes abielluda.
Nad isegi armuvad, kuid see abielu ei kipu toimima.
Ka nende seksuaalelu mitte.
Ameerikas tehti 90'ndate alguses uurimus isa tähendusest
ja turvalise isasuhte tähendusest.
Eriliselt just tüdruku seksuaalsusele täiskasvanueas.
Tődeti, et kui tütarlapsel puudus turvaline isa süli,
on tal ka mingil määral raskusi seksuaalelus täiskasvanueas.
Suhtes mehega alati.
Isa süle tähendus on ääretult suur.
See őpetab tüdrukut olema turvaliselt mehe läheduses.
Kui see pole nii, pőhjustab see probleeme.
Veel enam siis, kui isa vői keegi muu on tüdrukut väärkohelnud.
Raskeim tagajärg sellele on vaginism. See on diagnoos.
See tähendab seda,
et keha paneb suguühtele nii tugevalt vastu,
et selle proovimise korral läheb keha krampi.
Ma tean ja tunnen selliseid ohvreid,
kes on abiellunud armastusest
ehk nad on kogenud armastavat abikaasat,
aga nad ei suuda seksuaalselt suhelda.
Nad on proovinud kasutada ravimeid - Diapami vői mida iganes vőimalik.
Isegi beetablokaatoreid,
et saada keha mingilgi moel lődvestuma.
Mőnel juhul pole miski aidanud.
Siis on palvetatud ja tehtud kőik, mis vőimalik.
Sellest hoolimata on lőpptulemus olnud see,
et ei toimu normaalset seksuaalset läbikäimist.
Piibel ei vaiki seksuaalsest väärkohtlemisest.
Mida sa oled selle kohta Piiblist leidnud?
Minu arvates on selle teemaga seotud Jeesuse sőnad:
"Ja kes iganes eksitab kelle tahes neist pisikestest minusse uskujaist,
sellele oleks parem, kui tal oleks veskikivi kaelas
ja ta oleks merre visatud."
See on see, mida Ta mőtles sellest teost.
Kindlasti tahab Ta anda ka väärkohtlejale armu,
aga esmalt on vaja,
et väärkohtleja tunneks oma patusüüd.
Oma patu osas tuleb kogeda patutunnetust.
Tunda seda, millist hirmsat pattu on tehtud
ja kahetseda tehtut.
Siiani olen kohanud vaid ühte väärkohtlejat,
kes kahetses oma tegu.
Talle sain ka kuulutada pattude andestust.
Ta oli naine.
Ta oli väärkohelnud oma last, ehk siis tegu oli emaga.
Ta tundis, et ta sai armu kahetseda oma tegu
ja ta kahetseski seda.
Küll aga oli see üsna tugev vőitlus, millest ta läbi läks.
Ta sai armu
ja ma sain olla koos temaga pika nädalavahetuse protsessi järel,
et kuulutada talle pattude andestust.
Teisi selliseid pole ma kohanud.
Ühte väärkohtlejat tundsin ma kaudselt.
Kui tema täisealine tütar...
Tegu oli siis tüdruku ema abikaasa ja mitte tüdruku isaga.
Kui "tütar" läks talle täiskasvanuna ütlema,
et ta oli väärkohtleja olnud,
vastanud mees: "Loodan, et lennuk, millele sa lähed, kukub alla
ja sa sured, kuna nimetasid mind väärkohtlejaks."
Nii ütles ta lapsele,
keda ta oli 10 aastat seksuaalselt ära kasutanud,
kui tütar oli 4-14-aastane.
See tütar rääkis mulle hiljem,
et selline oli selle väärkohtleja vastus.
Emad tavaliselt ei märka sellistes olukordades väärkohtlemist.
See on pigem reegel kui erand.
Kui nüüd psühholoogiliselt rääkida,
siis siin on tegu tugeva eitusmehhanismiga.
See oleks ema jaoks liiga suur süü, kui ta näeks end seda lubamas.
Selleski juhtumis, millest rääkisin, oli ema üllatunud,
kui ta täisealine tütar
rääkis 10. aastat kestnud väärkohtlemisest.
Tütar küll soovis selgitada mőlemale poolele oma kogemust.
Ta tahtis sellest teada anda mőlemale: nii emale kui kasuisale,
aga see ei toonud muutust.
Kuid läheme nüüd paranemise juurde.
Milliseid teraapiaid ja vaimseid meetodeid oled näinud,
mis on aidanud ohvreid?
Esmalt peab lähtuma sellest reaalsusest,
et ohver on ohver, mitte süüteo toimepanija.
Kui mingeis vaimulikes ringkondades kuulutatakse ohvrile andestust
selle eest, mida teine on temale teinud,
siis see lisab süütunnet ja halba olemist.
Mitte mingil juhul ei saa kuulutada andestust sellele,
keda on väärkoheldud.
Olen palvetanud,
et Jumal tőstaks süütunde inimesele, kellele see kuulub.
Olen palunud,
et Jumal vabastaks ohvri puhtaks sellest teost.
Olen palunud neile puhtust,
et Püha Vaim annaks neile puhta tunde kehasse ja nende meelde
Sest nende vaim on juba puhas.
See on tihti mitme kohtumise tulemus,
kui see jőuab läbi sinna, et nad saavad puhtaks selles suhtes.
Neil on tihti süütunne
ja mőnel on tugev räpasuse tunne, pidades end räpaseks.
Ka neurootiline, tungiv vajadus pesemisrituaalide järele.
Pestakse pidevalt käsi,
millega püütakse pesta eneselt mustust maha.
Arvatakse, et see läheb minema käsi pestes,
mitte aga muid kohti pestes.
Mu arvates on vaja saada inimese sisse seda tunnet,
et ta on puhas
ja et ta pole midagi valesti teinud.
Siin on palve tähtis. Selgitused ei aita midagi.
Olen palunud, et Püha Vaim tegutseks
ja et Jeesus näeks puhast ning veatut last.
Et see puhtuse ja veatuse tunne tugevneks.
Milliseid tervenemisjuhtumeid oled terapeudina näinud?
Olen näinud mitmeid.
Mäletan ühte juhtumit, kus teraapia kestis 6 aastat.
Ta oli tugevas ravis.
Lisaks sellele vägistati teda veel ka täisealisena.
Tegemist oli naisega.
Saavutasime 6 aastaga selle, et ravi lőppes täielikult.
Ta suutis naasta tööle.
Ta oli usklik juba enne teraapiasse tulekut.
Ehk tal oli usku.
Ta suutis peale 6 aastat őppida veel selgeks uue ametigi.
Mäletan, et istusin Turu kaubanduskeskuse kohvikus,
kus ma tavaliselt käin istumas.
Ükskord tuli ta koos teise naisega ja tervitas mind.
Ta teatas mulle rőőmsalt, et see on tema täisealine tütar.
Ta tuli mulle ütlema, et oli omandanud kindla ameti,
mis on väga hea saavutus.
Ta oli selle pärast väga őnnelik.
Olen jőudnud järeldusele, et see oli 10 aastase ravi tulemus,
et ta oli pääsenud tagasi ellu ja saavutanud selle,
mille Freud on määratlenud järgnevalt:
inimene on psüühiliselt terve,
kui ta suudab töötada, armastada ja vihata.
Ehk tunded toimivad ja ta on suuteline töötama.
Usun, et tema oli. Ta oli ja on endiselt usklik.
Olen teda aeg-ajalt kohanud. Ta teeb vabatahtlikku vaimulikku tööd.
Milliseid juhiseid annaksid sellisele inimesele,
kes on kogenud minevikus seksuaalset väärkohtlemist
ja see hõõgub nö pinna all?
Aga inimene pole suutnud sellega toime tulla.
Kui seda on teadvustatud, on vaja sellega tegeleda,
aga tihti on see nii tugev stressor lapsepőlvest,
et meel ja psüühika, on eemaldanud selle süü teadvusest.
Aga sümptomid on siiski olemas.
Neid sümptomeid ta tunneb ja ta kogeb pidevat pahaolu.
Usun, et sümptomitest vőib ka näha, mis on taustal,
aga seda ei saa teisele öelda, kuna see pole ka päris kindel.
Nii võib tekitada teisele lisakoormaid, kui väärkohtlemist pole ehk olnudki.
Kui väärkohtlemine on sőnaline,
puudutuslik, psüühiline
vői ka füüsiline - seda esineb kőikvőimalikel viisidel,
siis on raske ära arvata, mis on taustal.
Olen tavaliselt palvetanud, et Jumal näitaks,
millest need sümptomid lähtuvad.
Kui Jumal seda näitab,
siis Ta näitab ka seda, mis on minevikus juhtunud.
Jumal vőib silmapilguga tervendada kőigist neist,
aga ma usun, et kuna see minevik on nii traumaatiline ja valulik,
siis vőib juhtuda, et meel ei kannata välja,
kui Jumal ühtäkki tervendaks.
See, et saame käsitleda neid valusid tasahilju,
neid kihti kihi haaval avades ja kogu aeg paranemist paludes,
on minu arvates alus tugevamale jätkuvale tervisele.
See on raske.
Väga raske koorem.
Teeme nii, nagu me sarjas ikka kombeks,
et sa őnnistad me vaatajaid.
Täna, siin, őnnistame eriliselt neid inimesi,
keda on minevikus seksuaalselt väärkoheldud.
Püha Jumal, armas taevane Isa,
ma őnnistan ja palun neile -
olgu nad naised vői mehed, lapsed vői täisealised,
kellel on minevikust seksuaalse väärkohtlemise kogemus,
Jeesuse tervendavat ligiolu.
Ma palun Jeesus, et Sa tervendaksid nad.
Sinu vere hinnaline on iga laps, kes on ohvriks inimesele,
kes on väärt veskikivi kaela.
Issand Jeesus Kristus, Jumala Poeg, halasta nende inimeste peale.
Anna neile inimestele kogeda,
et Sa eemaldad selle koorma
ja tervendad neid ning annad neile vabaduse.
Meie Issanda Jeesuse Kristuse arm,
Jumala Isa armastus ja Püha Vaimu osadus
olgu teiega nüüd ja igavesti. Aamen!
Oled vaadanud saadet "Taastatud terviklikkus".
Soovides toetada TV7 tööd ja saadete tootmist,
vőid helistada 900 1777 (hind 7 euri)
vői teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee
Täname toetuse eest!
Tőlge: Merle Sibola