Kysy menneiden aikojen suurilta, -
mistä kunniansa kudottiin.
Kysy, milloin matkansa varrella -
vaihtui vaatteensa taivaallisiin.
Moorian vuorella...
Raahab syntyi Jerikossa, kaupungissa, jossa oli valtavat muurit.
Se oli todella hyvin varustettu kaupunki, oikeastaan voittamaton.
Siellä hän kasvoi.
Siellä hän oppi ammattitaitonsa, puhutaan porton ammatista.
Porto Raahabista nyt vähän myö- hemmin hänen lapsuutensa jälkeen.
Hän oli kaikesta päätellen erittäin viisas nainen -
ja monella tavalla myös arvostettu, toimintavalmis, lahjakas puhumaan, -
velvollisuudentuntoinen. Hänelle suku ja perhe olivat rakkaita.
Tällaista elämää Raahab eli Jerikossa.
Hän myös ammattinsa ja tehtävänsä puolesta -
jakoi paljon itseään eri miesten kanssa.
Hänen elämänsä oli silti hyvin tyhjää.
Baalin palvonta oli seksuaalisuuteen johtava, -
hyvin seksuaalisuutta korostava jumalanpalvonta -
ja jätti aina hänen sydämensä tyhjäksi.
Jossakin oli kaipaus, että hänenkin elämäänsä löytyisi unelmien mies.
Joku mies, joka pitäisi hänestä huolta.
Hän oli selkeästi oman maan kansalainen, jerikolainen.
Hän oli oppinut sen maan tavat ja elämäntyylin.
Eräänä päivänä hän kuuli -
- ehkä omassa ammatissaan, kun siinä kuuli monenlaista -
toisenlaisesta kansasta ja toisenlaisesta Jumalasta.
Hän ei ollut ikinä kuullut, että Baal teki jotain ihmeitä -
tai muutti asioita. Sen sijaan tämä Israelin Jumala -
tuntui olevan hyvin merkityksellinen ja erikoinen.
Hänelle syntyi valtava kiinnostus ja jano.
Hän halusi kuulla enemmän. Minkälainen on tuollainen Jumala?
Onko tuollaisia olemassa? Ajatella!
Siis valtavan iso kansa - pari miljoonaa ihmistä -
tuolla erämaassa vaeltamassa.
Ja kaupungilla puhutaan, -
että he ylittivät Kaislameren, kun heidän Jumalansa aukaisi sen.
Raahabin sydän innostui. Tuon Jumalan minä haluan tuntea!
Tuollaista Jumalaa minä haluan palvoa Baalin sijaan.
Voi, kun minäkin olisin Israelin kansalainen!
Voi, kun minäkin saisin kuulla ja nähdä tällaista omassa arjessani!
Sitten taas kaupungilta kuului kummia.
Lähes voittamattomat Jordanin takana olevat kuninkaat -
tämä kansa oli tuhonnut. Heidät oli voitettu!
Kuulemma taas sen Israelin Jumalan vuoksi!
Raahab sydämessään kääntyi -
tällaista Israelin Jumalaa kaipaamaan, haluamaan, etsimään.
Jospa voisin oppia tuntea Hänet paremmin!
Jospa voisin saada samanlaisia asioita omaan elämääni!
Elämäni on tyhjää. En jaksa elää tällaista elämää.
Rahaa tulee ovista ja ikkunoista. Asiakkaita kyllä riittää.
Joka puolella näyttää olevan miehiä tarpeineen.
Osa on naimisissa ja osa ei, mutta tänne majataloon ne vaan tulevat.
Osa on jerikolaisia, osa tulee kaukaakin - jopa ulkomailta.
Silti oma sydän on tyhjä ja kaipaa enemmän.
Nyt ihan vasta kuului, että israelilaiset lähestyvät Jerikoa.
Se sama kansa, valtava massa, on lähtenyt liikkeelle.
Naapurin kanssa juteltiin, että meidän kyllä käy huonosti.
Emme me voi voittaa, jos eivät ne kuninkaatkaan voittaneet.
Jos se meri jakautui, niin eivät meitä pelkät muurit suojele.
Meiltä puuttuu se Jumala, joka niitten kanssa on.
Kuulin asiakkailta myös sellaista, että miehetkin pelkäävät -
ja ovat hyvin varpaillaan. Nyt on kuulemma laitettu -
portit niin, ettei yöllä eikä päivällä saa lähteä.
Ei saa mennä eikä tulla - varmuuden vuoksi.
Raahabin sydämessä on kuitenkin menossa aivan uusi unelma.
Jospa minä löytäisin -
Israelin Jumalan ja Hänen voimansa.
Jospa minäkin voisin nähdä toisenlaisen ajan elämässäni.
Salaa hän jopa toivoi, että tapaisi jonkun israelilaisen.
[Kop kop kop] Taas asiakkaita tietenkin.
Kaksi verevän näköistä miestä.
Aivan selvästi toive on toteutunut!
Nyt saan asiakkaiksi kaksi israelilaista.
Nämä eivät ole meidän kansalaisia, jerikolaisia. Minä näen sen.
Raahab päätti välittömästi sydämessään: -
"Minä luotan näihin miehiin -
ja minä haluan suojella näitä miehiä."
Hän tiesi, että he olivat tulleet vakoilemaan maata.
"Tulkaa, vien teidät katolle. Minulla on siellä -
tosi hyvä pellavaa oleva paikka, -
johon voin teidät kätkeä. Olkaa turvassa. Suojelen teitä."
Häntä katsottiin vähän kummeksuen.
Hän oli portto Raahab ja hänestä oli kuultu.
Samalla kuului uusi koputus.
Jerikon vartijat tulivat.
Missä ovat ne miehet?
Kuulimme, että tänne on tullut israelilaisia vakoojia.
Ei. Ne kävivät tuossa, -
mutta kun näkivät, että olen portto Raahab, niin lähtivät pois.
He lähtivät jo ennen pimeän tuloa tuonne jonnekin. En tiedä minne.
Mutta ajakaa takaa! Lähdöstä ei ole kauan.
Vähän ennen pimeää he lähtivät. Saavutatte ne, kun heti lähdette.
Ehkä ne menivät porteista ulos. Menkää heti perään.
Kyllä kolmessa päivässä saavutatte ne.
Suloista, virkeäsilmäistä, arvostettua ja vilpitöntä naista -
ei voi olla uskomatta. Vartijat kiittivät kovasti neuvoista.
Ihanaa, että saimme vinkkiä, missä miehet ovat.
Lähdetään heti matkaan.
Kaupungin portit sulkeutuivat, ja takaa-ajajat lähtivät.
Portto Raahab kipusi nopeasti katolle.
Hän sanoi: "Minä tiedän, että Herra antaa teille tämän maan -
ja että kauhu teitä kohtaan on vallannut meidät -
ja että kaikki maan asukkaat meneh- tyvät pelkoon teidän edessänne.
Sillä me olemme kuulleet, kuinka Herra kuivasi -
Kaislameren vedet teidän tieltänne, kun lähditte Egyptistä, -
ja mitä teitte niille kahdelle amorilaisten kuninkaalle -
tuolla puolella Jordanin, Siihonille ja Oogille, -
jotka te vihitte tuhon omiksi. Kun me sen kuulimme, -
raukesi meidän sydämemme, -
eikä kenessäkään ole enää rohkeutta asettua teitä vastan; -
sillä Herra, teidän Jumalanne, -
on Jumala ylhäällä taivaassa ja alhaalla maan päällä.
Niin vannokaa nyt minulle Herran kautta, -
että niinkuin minä olen tehnyt teille laupeuden, -
tekin teette laupeuden minun isäni perheelle; -
ja antakaa minulle varma merkki siitä, -
että jätätte eloon minun isäni, äitini, veljeni, sisareni -
ja kaikki heidän omaisensa ja pelastatte meidät kuolemasta."
Voi, mikä usko!
Hän, jos kuka, luotti Israelin Jumalaan.
Vakoojat tiesivät, -
että nyt olemme tavanneet sellaisen henkilön -
Jerikon muurien sisäpuolella, johon voimme luottaa.
Miehet sanoivat: "Me vastaamme hengellämme teidän hengestänne, -
jos vain ette ilmaise tätä meidän asiaamme.
Kun Herra antaa meille tämän maan, niin me osoitamme sinulle -
laupeutta ja uskollisuutta.
Vai niin. Raahab mietti.
Mitä nyt tehdään?
Takaa-ajajat ovat siellä menossa.
Toisella puolella ovat israelilaiset.
Tuolla puolella on erämaa. Luolia.
Heidän kotinsa oli suoraan niin, -
että yhden huoneen seinä oli muurissa kiinni.
Hyvä.
Tuonnepa voisi nämä vakoojat laittaa.
Ikkunasta alas.
Niin hän sanoi israelilaisille, -
että hänellä on köysi.
Minä pudotan teidät tästä hitaasti alas.
"'Menkää vuoristoon, etteivät takaa-ajajat kohtaisi teitä, -
ja olkaa siellä piilossa kolme päivää, -
kunnes takaa-ajajat ovat palanneet; sitten voitte lähteä matkaanne'.
Niin miehet sanoivat hänelle: 'Me olemme vapaat siitä valasta, -
jonka meillä vannotit, jollet sinä, kun me tulemme tähän maahan, -
sido tätä punaista nauhaa -
siihen ikkunaan, josta laskit meidät alas, -
ja kokoa isääsi, äitiäsi, veljiäsi ja isäsi koko perhettä luoksesi taloon.
Ja kuka vain menee talosi ovesta ulos, sen veri tulkoon -
hänen oman päänsä päälle, ja me olemme vastuusta vapaat;
mutta kuka vain on sinun kanssasi talossa, sen veri tulkoon -
meidän päämme päälle, jos kenen käsi sattuu häneen.
Mutta jos sinä ilmaiset tämän meidän asiamme, -
niin me olemme vapaat valasta, jonka meillä vannotit.'
Ja hän sanoi: 'Olkoon, niinkuin sanotte', -
ja päästi heidät menemään, ja he lähtivät.
Ja hän sitoi sen punaisen nauhan ikkunaan."
Miten hän tämän saa niin, ettei tuuli vie? -
ja että varmasti näkyy.
Entä, jos meidän oma väki näkee ja alkaa kysellä, mikä tämä on, -
jos joku kulkee tuolla muurin toisella puolella?
Onkohan se nyt hyvin?
Näkyyköhän se varmasti?
Sitten hän hyvin hiljaa meni isän ja äidin luokse.
Huippusalaista! Tästä ei sitten puhuta.
Ne tulevat. Olen tehnyt salaliiton.
Minulla on nauha ikkunassa.
Vain meidän talo säästyy, koska minä autoin niitä vakoojia.
He jättivät minulle punaisen liinan -
ja käskivät sitoa ikkunaan. Minä olen sen tehnyt.
Se näkyy sinne ulos muurilta.
Jotta te säästytte, teidän täytyy tulla minun kotiini.
Tästä ei saa puhua kenellekään. Minua olen luvannut tämän.
Isä ja äiti katselevat vähän: "Raahab, mitä olet mennyt tekemään?
Tajuatko, että se on maanpetturuus?
Jos tämä paljastuu, pääset hengestäsi heti.
Eikä israelilaista vuoksi.
Olemmeko me opettaneet sinua tällaiseen?"
Älkää puhuko tästä mitään. Jos haluatte pitää henkenne, -
niin tulkaa minun talooni nyt. Ne tulevat kohta.
Muistatteko, mitä ne tekivät niille kuninkaille?
Muistatteko, mitä kerrottiin, että Kaislamerellä tapahtui?
Ei meillä ole täällä Jerikossa mitään turvaa.
Emme me voi mitään sitten, kun ne tulevat.
Mutta ne lupasivat säästää kaikki, jotka ovat talossani, -
jossa on se heidän punainen liinansa. Ne tunnistavat sen.
Vaikkei se pitäisikään paikkansa, niin on se ainakin yksi oljenkorsi.
Jos taas jäämme tänne muualle, ei ole mahdollisuutta pelastua.
Tulkaa! No, isä ja äiti tulivat.
Kaikkea on pitkällä iällä nähty. Vielä tämäkin.
Samapa se on kuolla yhdessä - jos niin käy. Kokeillaan.
Sitten siskojen luo, veljien luo. Huippusalaista.
Huippusalaista. Älä kerro.
Tule minun asuntooni heti.
Se on ainut mahdollisuus pelastua. Ne tulevat kohta.
Ne aikovat tappaa kaikki. Ne paljastivat suunnitelman minulle.
Tästä ei saa puhua. Minä olen luvannut. Muuten... Ymmärrättekö?
Me kuitenkin pelastumme kaikki, jos te tulette!
Ne antoivat punaisen liinan.
Olen laittanut sen ikkunaan. Ne näkevät sen, kun tulevat.
Silloin ne eivät tapa meitä. Ne lupasivat.
Ei meillä ole muuta mahdollisuutta kuin luottaa.
Olen alkanut uskoa Israelin Jumalaan. Se on paljon Baalia parempi.
Hän pystyy vaikka mihin. Näin miesten katseesta, -
että hekin uskoivat Jumalaansa - ihan eri tavalla kuin me Baaliin.
Niiden katseet loistivat. Tulkaa!
Onko meidän suvussa vielä joku, joka pitäisi kutsua?
Yhdessä he miettivät, onko joku. Kaikkien luona Raahab kävi.
Huippusalaista.
Minulla on tieto, miten voimme pelastua.
Punaisen liinan avulla! Se on meidän oljenkortemme.
Tulkaa! Ja talo täyttyi.
Osa oli vähän epäileviä.
Saa nähdä, onko tämä jotain Raahabin juttuja.
Voiko niihin luottaa? Jos ne tappoivat ne kuninkaatkin, -
niin miksi ne meidät jättäisivät? Voihan tuota kuitenkin kokeilla.
Niin siellä oltiin ahtaasti.
Vieri vieressä ihmettelemässä, mitä tapahtuu ja miten käy.
Vahvat ovat kyllä muurit ympärillä.
Sitten alkoi kuulua askeleita.
Vähän kuin jyminä... jyminä.
Katsottiin vähän ikkunasta. Niitä on paljon!
Niitä on tosi paljon! Huomaavatkohan ne näin pientä liinaa?
Siellä on muuten ihan hirveästi väkeä!
Seuraavana aamuna alkoi kuulua ihmeellistä melua.
Ihan kummallista ääntä, johon ei olla Jerikossa totuttu.
Kurkistettiin ikkunasta. Mitä!
Nuo ovat varmaan niiden uskonnollisia johtajia.
Siltä ne näyttävät. Niillä on tällaisia outoja torvia -
ja kuuluu ääntä.
Perässä ovat sotilaat!
Miksi ne eivät tee mitään? Kävelevät vain.
Tosi outoja nuo israelilaiset!
Ne kävelivät kyllä ohi, mutta eivät reagoineet liinaan mitenkään.
Nyt on ihan hiljaista. Tuli yö. Pimeää. Mitään ei kuulu.
Mitähän ne meinaavat?
Raahabin väki heräsi seuraavana aamuna.
[torven törähdyksiä]
Mitä kummallisimpia ääniä! Isäkin jo tuli kurkistamaan.
Joo, on totta. Kyllä nuo näyttävät papeilta.
Ne kantavat jotain kummallista esinettä.
Ja sotilaat vaan kävelevät perässä.
Nyt tämä sotastrategia kyllä menee yli ymmärryksen.
Näinkö ne muka voittivat ne kaksi kuningasta?
Huhuh! Taas tuli hiljaista.
He nukkuivat.
Sama toistui kuutena päivänä!
Aamulla jo Raahab nousi aikaisin katsomaan, -
jokohan ne taas kävelevät. Mitähän tämä on?
Sieltä niitä alkoi tulla ihan samalla lailla.
Taas oli ääntä - ja sotilaat kävelivät.
Sitten äiti oli jo laskenut, että on 7. Aamu.
Näin aikaisin ennen kukon laulua he herättävät tuohon ihmeääneen.
[torven törinää]
Mitä? Ne kulkivat ohi, mutta... Nyt ne kulkevat uudelleen!
Mitä? Toisen kerran!
Kaikki tulevat ikkunaan kurkistelemaan.
Joo, menivät ohi ihan samalla tavalla. Aivan ihmeellistä!
Oikeasti kolmannen kerran! Ei ole totta! Sama porukka!
Ihan valtava lauma niitä on, mutta ne eivät puhu mitään.
Ne vaan soittavat kummallisia pasuunoitaan ja kävelevät.
Neljäs kerta! Viides kerta! Kuudes kerta!
Seitsemäs kerta!
Isä jo sanoi Raahabille, että tuohon Jumalaanko sinä uskot?
Ajattele, millainen sotastrategia!
He vaan kävelevät.
Tuolla porukalla ei ole minkäänlaisia sotataitoja!
Sen kun soittelevat ja kävelevät. Ei noin sotia voiteta!
Mutta kun alkoi kuulua... [torven törinää]
Se oli pasuunoiden pidempi ääni.
Mikä meteli!
Kauhea meteli! Koko kansa alkoi huutamalla huutaa.
Ja joka puolella -
ne pitelemättömät muurit...
Oikeasti tiilet tippuvat!
Miten meidän käy?
Naapureista kuuluu koko ajan, että siellä särkyy.
Nyt ne muuten ryntäävät tänne, Jerikoon!
Koko porukka ryntää Jerikoon! Katso nyt! Ne tulevat! Ne tulevat!
Raahab, sinä ja sinun punainen liinasi!
Mekö pelastuisimme tämän yhden liinan avulla?
Kuka punaisen liinan avulla on pelastunut? Nyt sotilaat tulevat!
Ensin ne kiertelivät ja soittivat. Nyt ne tulevat sota-aikeissa!
Niillä on kaikki miekat mukana. Nyt pistetään täysillä menemään.
He käpertyvät toinen toisensa lähelle. Kuollaan ainakin yhdessä.
Naapureista alkaa kuulua avunhuutoja, -
parkaisuja. Kuuluu tuttuja lasten ääniä, -
eläinten ääniä.
Hirvittäviä huutoja joka puolelta Raahabin talon ulkopuolelta!
He painautuvat yhä lähemmäksi toisiaan.
Raahab miettii, mitenkähän heidän käy.
Miten meidän oikeasti nyt käy?
Voiko olla mahdollista, että ne eivät tapa meitä, -
jos ne tappavat kaikki muut?
Raahab kuuntelee, kuuntelee, kuuntelee.
Ja sitten...
...koputus. Meidän ovemme on näköjään pysynyt ehjänä.
Se ei ole luhistunut.
Pelonsekaisin tuntein Raahab menee ovelle.
Pakko hänen on mennä, kun on saattanut koko suvun tähän liemeen.
Nyt ne tulevat.
Kuka siellä?
Tuttu ääni! - Me lupasimme tulla.
Sinä pelastit meidät.
Me tulimme nyt hakemaan sinut ja sukusi. Ovatko ne siellä sisällä?
Minne haette meidät? - No, Israelin leirille, -
koska kohta sytytetään koko Jeriko tuleen.
Kaikki muut on jo tapettu. Tulkaa nyt nopeasti!
Raahab sanoi: "Tulkaa, isä ja äiti, veljet ja siskot. -
Ne pitivät lupauksensa eivätkä valehdelleet meille! Hienoa!
Tämä kannatti! Tämä liina kannatti laittaa!
Niin isä ja äiti lähtevät Raahabin perässä tulemaan.
Siskot ja veljet. Kaikki suku.
Raahab ottaa viimeisenä ikkunasta -
sen liinan! Hienoa! Se kannatti sittenkin!
Se oli meidän pelastus! Kaikki muut ovat kuolleet.
Kun he pääsivät ulkopuolelle israelilaisten tykö, -
myös oma koti paloi. Kaikki tutut ja rakkaat tavarat.
Naapureitten kodit. Naapureitten tavarat.
Vain tulta, tulta, tulta.
Hirveä löyhkä.
Eläin- ja ihmisruumiitten palanut haju ja löyhkä.
Sinne menivät naapurit. Sinne menivät asiakkaat.
Sinne menivät ystävät.
Kuitenkin oma suku, -
kaikki rakkaat ovat tallella.
Niin tulivat isä ja äiti kiittämään: -
"Kiitos, Raahab. Kiitos, Raahab. -
En kyllä koko aikana oikein uskonut tuohon sinun asiaasi, -
mutta ei ollut muutakaan vaihtoehtoa kuin kokeilla. -
Hyvä, Raahab, mitä teit. Mahdollistit meille jatkoelämän.
Nyt meillä kaikki kyllä muuttuu.
Enää ei ole meidän Jerikoa, ei ole meidän kansaamme.
Kaikki ovat kuolleet, mutta meillä on toisemme -
ja meillä on uusi kansa.
Meistä tulee nyt toisen maan kansalaisia."
Itse asiassa taisivatpa isä ja äitikin sanoa, -
että kyllä hekin alkavat uskoa tuohon Israelin Jumalaan.
On se vaan eri Jumala! Kummallisia sotastrategioita sillä on, -
mutta se toimi. Lopputuloshan on tärkein.
Ihan sama, jos kävelemällä, pasuunoita soittelemalla -
ja huutamalla onnistuu. Helpommallahan siinä pääsee.
Antaa vaan sitten olla niin.
He oppivat tuntemaan uusien alkujen Jumalan.
Raahab oli jo sydämessään tuntenut Häntä, muttei niin paljon kuin nyt.
Hän alkoi yhä vahvemmin luottaa siihen, -
mitä kaikkea Israelin Jumalalla on hänelle varattuna.
Ei Hän näet varmaan suotta antanut punaista liinaa pelastaen heidät.
Ja sitten Raahab tapasi -
upean, komean sotilaan, israelilaisen miehen, -
Salmonin.
Ihan hän tuli tervehtimään ja sanoi haluavansa tutustua naiseen, -
joka oli niin rohkea ja otti riskin.
Hän laittoi koko henkensä alttiiksi ja luotti meidän Jumalaamme.
Häneen haluan tutustua. Ei hän olekaan mikä tahansa nainen.
Voisinko saada tutustua tarkemmin? Mitä mieltä olet?
Sehän Raahabille kävi.
Niin siinä vain sitten kävi, että he menivät naimisiin.
Jonkin ajan kuluttua heille syntyi ihana pieni poikavauva.
Pojalle annettiin nimi Booas.
Raahab tiesi, että hän on saanut uuden elämän.
Kaikki se, mihin hän oli kyllästynyt, -
mikä oli tehnyt hänen sydämensä tyhjäksi, -
minkä vuoksi hän kaipasi muutosta, -
se on nyt takana. Hän on löytänyt sen, mitä kaipasi.
Hän on löytänyt Israelin elävän Jumalan, -
joka toimii ja tekee asioita.
Kyllä sillä hintakin näkyy olevan, niin kuin meni Jeriko, -
mutta tätä Jumalaa hän haluaa palvella.
Hän valtavasti kuunteli kaikkia tarinoita siitä, -
mitä Mooseksen aikaan tapahtui. Mitä kaikkea tapahtui, -
kun he tulivat Egyptistä, vaelsivat vuosikymmenet.
Ja sitten - ensin kyllä tuntui tarulle, -
mutta oikeasti niin Salmon vakuutti, -
että joka päivä syötiin sellaista hassua leipää.
Sitä tippui taivaasta - 40 vuotta.
Niin hän väitti.
Salmon oli syntynyt sillä matkalla. Hänen isänsä oli jo kuollut.
Ja mikä vielä ihmeellisempää! Raahab ihmetteli, -
miten kaikki vaatteet ja kengät saatiin kuljetettua niin pitkään, -
mistä saatiin uusia tai miten kenkiä tehtiin?
Ne eivät kuulemma kuluneet.
Niin Salmon väitti. Ei mitään kulumaa vaatteissa eikä kengissä!
Ihmeellisiä asioita! Tällaista Israelin Jumalaa päätin palvella.
Sydämestäni! Näin Raahab päätti.
Sydämestäni minä haluan rakastaa tällaista Jumalaa, -
joka pystyy tekemään tuollaisia arki-ihmeitä.
Ja niin...
Raahab sai kuulla vielä Joosuan sanoman.
"Kirottu olkoon Herran edessä se mies, -
joka ryhtyy rakentamaan tätä Jerikon kaupunkia.
Sen perustuksen laskemisesta hän menettäköön esikoisensa -
ja sen porttien pystyttämisestä nuorimpansa."
"Niinköhän käy, -
ettei Jerikoa koskaan rakenneta uudelleen?" Raahab mietti.
Nyt vuonna 2018 -
ja 2019 tiedämme, ettei sitä ole rakennettu uudelleen.
Yrityksiä lienee ollut matkan varrella, -
mutta kova on ollut hinta.
"Menettäköön esikoisensa ja porttien pystyttämisestä nuorimpansa."
Samalla tavalla -
kuin Raahab teki uskonvaraisen ratkaisun, otti riskin, -
samalla tavalla meidän on mahdollista tulla naiseksi/mieheksi, -
jotka voivat olla Jumalan kirjoissa korkeassa asemassa.
Raahab ainoana naisena ja pakananaisena ilmoitetaan -
Heprealaiskirjeen uskonsankarien joukossa.
Siinä luetellaan kaikki ne mahtavat henkilöt, -
jotka ovat uskon kautta tehneet suuria.
Sinnekös Raahabkin pääsi. "...uskon kautta kukistivat valtakuntia, -
pitivät vanhurskautta voimassa, saivat kokea -
lupauksien toteutumista, tukkivat jalopeurain kidat, -
sammuttivat tulen voiman, pääsivät miekanteriä pakoon, -
voimistuivat heikkoudesta, tulivat väkeviksi sodassa, -
ajoivat pakoon muukalaisten sotajoukot."
Näitten joukkoon pääsi Raahab.
Uskonsankari Raahab.
Häntä verrataan Jaakobin kirjeessä myös hyvien tekojen esikuvana -
Aabrahamin rinnalla. Miksi?
Mikä teki portto Raahabista uskonsankarin?
Mikä teki hänestä hyvien tekojen esikuvan?
Se kasvaa, mitä ruokitaan -
ja se leviää, mistä puhutaan.
Hän ruokki sydämessään uskoa Israelin Jumalaan.
Hän halusi kuulla enemmän, millainen tämä Jumala on.
Hän halusi tarttua kiinni Israelin Jumalaan -
ja niihin mahdollisuuksiin, mitä Israelin Jumalalla on.
Ja niin tapahtui, että hänestä tuli uskonsankari -
ja hyvien tekojen esikuva.
Hän ei lietsonut pelkoa muitten jerikolaisten tavoin: -
"Me hukumme. Ei ole mitään mahdollisuuksia."
Sen sijaan hän laittoi toimeksi.
Hän heittäytyi uskonsa varaan.
Hän päätti tehdä kaikkensa osoittaakseen sen, -
että hän luottaa Israelin Jumalaan.
Hänen varassaan hän aikoi jatkoelämänsä elää.
Hän heittäytyi yhden kortin varaan, ja se oli jumalausko, -
usko Israelin Jumalaan.
Sillä kortilla hän pelasti paitsi itsensä -
myös koko perhekuntansa, koko sukunsa.
Sillä punaisella liinalla -
hän sinetöi heille uuden alun -
ja jokaiselle mahdollisuuden oppia tuntemaan uusien alkujen Jumala.
Jumala, jolle ei merkitse porttous eikä menneisyys.
Hänelle eivät merkitse jotkut sellaiset asiat, -
mitkä ihmisten silmissä ovat jotakin.
Hänelle merkitsee usko.
Hänelle merkitsee sydämen asenne.
Hänelle merkitsee se, -
mitä myös teen sen uskoni osoitukseksi.
Jos hän hiljaa olisi uskonut sydämessään tekemättä mitään, -
niin hänelle olisi käynyt muiden jerikolaisten tavoin.
Hän lähti kuitenkin seuraamaan uskoaan.
Hän lähti liikkeelle uskon varassa.
Ja niin tapahtui, -
että hänen uskonsa muuttui näkemiseksi.
Hänestä tuli Daavidin isoisoäiti.
Kuninkaalliseen sukuun!
Ja hänestä tuli Jeesuksen esiäiti.
Jeesuksen, jonka veri on kuin punainen viitta, punainen vaate.
Hänen verensä on -
joka ikisen ihmisen elämässä -
mahdollistamassa uusien alkujen päivät.
Kuka ikinä - köyhä tai rikas, -
isosti syntinen tai vähemmän salasyntinen, -
nainen tai mies, lapsi tai vanhus, kuka ikinä tarttuu -
siihen Jeesuksen veriviittaan, -
Golgatan ihmeelliseen työhön, -
aina tulee laupeus.
Jumalan uskollisuus ja rakkaus näyttäytyvät totena.
Aina tulee Raahabin kohtalo. Alkavat uudet alut.
Kaikki mennyt pyyhitään pois Golgatan verellä.
Kaikki synnit heitetään merten syvyyksiin ja pannaan kyltti: -
"Tästä ei ole kalastusoikeutta!" Niitä ei enää vedetä takaisin.
Ne on ikuisesti sovitettu Jeesuksen verellä. Iankaikkisuuteen asti.
Kaikki sairaudet ja raihnaisuudet on -
kannettu samalla verellä.
Ei ole mitään, mitä sillä verellä ei olisi voitettu.
Myös kuolema kukistettiin.
Jäi jäljelle vain uudet alut ja elämä.
Veren ihmeellinen voima!
Ja totuus siitä, -
että kuka ikinä uskoo Jeesukseen ja Hänen verensä voimaan, -
hän ja hänen perhekuntansa pelastuvat niin kuin Raahab.
Raahab luotti -
sen punaisen merkin voimaan.
Samoin joka ikinen Jeesuksen veren voimaan uskova -
saa syntinsä anteeksi.
Siinä veressä on meille luvattu myös parantuminen -
kaikista meidän sairauksistamme.
Mikä on sen ihanampaa elää kuin olla uuden maan kansalainen, -
jolla ei enää ole entisen elämän kipuja, -
entisen elämän hitautta, painolastia, tyhjyyttä, -
elämän tarkoituksettomuutta!
Sen sijaan on Isä taivaassa.
Isä, joka tuli Jeesuksen tähden.
Silloin ei ole enää koskaan orpo eikä isätön.
Ei ole koskaan perinnötön. Ei ole koskaan vailla toivoa, -
vaan aina on toivo ja tulevaisuus -
kaikissa elämän olosuhteissa ja tilanteissa.
Jumala on uusien alkujen Jumala vielä tänään.
Jumala on rakkauden, hyvyyden ja laupeuden Jumala, -
jolle on kaikki mahdollista.
Kaikki menneitten päivien myrskyt ja taakat on mahdollista -
Jeesuksen veren tähden voittaa ja löytää uusi alku.
Löytää uudet mahdollisuudet, uusi toivo ja uusi tulevaisuus -
Hänen kanssaan Hänen ihmeitä tekevän voimansa kautta.
Isä, Jeesuksen nimessä -
minä annan tässä hetkessä uusia alkuja.
Minä anon, että herätät uskon Sinun Kaikkivaltiuteesi, -
Sinun ihmeitä tekevään voimaasi, Sinun sovitukseesi.
Olet kertakaikkisella sovituksella sovittanut kaikki syntimme -
ja kantanut ristinpuulla omassa ruumiissasi kaikki sairautemme.
Tule, Isä, Jeesuksen Kristuksen nimessä -
ja tässä hetkessä kosketa tyhjiä sydämiä, -
joita Raahabin tavoin ei tyydytä enää tämä.
Olen kokeillut jo kaiken, mutta siinä ei ole sitä ytyä, -
mitä sydämeni kaipaa. Siihen tyhjyyteen tässä hetkessä -
Isä, tule Jeesuksen nimessä ja anna taivaallinen kosketuksesi!
Herätä usko, herätä toivo, herätä tulevaisuus!
Jeesuksen Kristuksen nimessä puhun sinulle, -
jolla on ollut avio-ongelmia.
Sinun elämäsi on jotenkin murskautunut Jerikon muurien tavoin.
Tiilenpalasiksi ovat menneet ne vahvat rakenteet, -
joitten piti olla kestävät. Jeesuksen nimessä -
minä puhun sinun perhekunnallesi uusien alkujen aikaa.
Minä käsken näiden palasten asettua ennalleen!
Käsken kaiken sen liiton ihmeellisen voiman palautua!
Liittojen Jumala, tule ja korjaa tämän liiton rakenteet, -
että se saa olla turvapaikka lapsille, suoja ja koti -
ja sellainen olotila, jossa lasten on hyvä olla.
Siellä jokaisen, joka astuu tuohon kotiin, on hyvä olla ja saa kokea, -
että täällä asuu rauha ja rakkaus.
Isä, Jeesuksen nimessä puhun tässä hetkessä niille sairauksille, -
jotka ovat tehneet elämän hitaaksi. Jeesuksen Kristuksen nimessä -
jonkun verisuonissa on ikään kuin tukkeumia.
Käsken niiden tässä ja nyt irrottaa otteensa.
Vapautan veren juoksemaan suonissa alkuperäisen luomishetken mukaan.
Jeesuksen nimessä tukokset väistykää! (kielillä puhumista)
Jeesuksen Kristuksen nimessä puhun terveyttä tämän henkilön elämään, -
jotta hän saa juosta kuin pieni poika sinne, minne Sinä lähetät.
Mertenkin taakse, minne tahansa. Hän saa tietää, -
että hänellä on Kaikkivaltias Jumala, jonka turviin hän saa juosta.
Hän ei ole riippuvainen mistään inhimillisestä, -
vaan Hänelle on kaikki mahdollista. Jeesuksen Kristuksen nimessä -
minä kiitän siitä, millä tavalla Sinä otat murheen pois -
jonkun naisen sydämestä.
Se murhe on ihan musertanut ja lamaannuttanut -
ja vienyt jerikolaisten olotilaan pelon ja lamaannuksen keskelle.
Ei voi nähdä mitään ulospääsyä siitä.
Odottaa vaan yhä pahempaa tuhoa.
Jeesuksen Kristuksen nimessä käsken lamaannuksen irrottaa otteensa.
Vapautan jumalallisen toivon ja tulevaisuuden.
Minä vapautan uusien alkujen päivät.
Isä, kiitos siitä, mitä tulet tekemään -
tämän ystävän elämässä juuri nyt Jeesuksen Kristuksen nimessä.
Joku pieni lapsi on kokenut, -
että hänen elämästään on kadonnut luottamus.
On särkynyt niin paljon, kaikki ne kodin turvarakenteet.
Sinulla on kuitenkin luottamus Jumalaan.
Herra tulee ennalleen asettamaan sinun sydämeesi aivan uuden ajan.
Herra hakee sinut sieltä kaikenlaisten myrskyjen keskeltä -
ja asettaa sinut uuteen vaiheeseen.
Tulet näkemään, että sinulla on Isä taivaassa, -
johon voit aina luottaa ja turvata.
Hän rakastaa sinua aina eikä hylkää koskaan.
Jeesuksen Kristuksen nimessä kiitos siitä, -
että olet uusien alkujen Jumala ja Sinulle on kaikki mahdollista.
Jokaisen yksilön, jokaisen kaupungin ja jokaisen maan kohdalla -
tulkoon todeksi Sinun ihmeitä tekevä voimasi -
tänään tässä ja nyt Jeesuksen Kristuksen nimessä. Aamen.
Sinä TV7:n katsoja voit tukea -
tämän ohjelman tuotantoa soittamalla numeroon -
0600-10177.
Puhelun hinta on noin 12 euroa.
Voit antaa tukesi myös pankkitilin kautta, joka näkyy kuvaruudussa.
Muistathan käyttää ruudussa näkyvää viitenumeroa, -
niin tukesi kohdistuu juuri tämän ohjelman tuotantoon.
Lämmin kiitos tuestasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare