Kysy menneiden aikojen suurilta, -
mistä kunniansa kudottiin.
Kysy, milloin matkansa varrella -
vaihtui vaatteensa taivallisiin.
Moorian vuorella, -
Moorian vuorella...
Tervetuloa tänään seikkailemaan Danielin elämäntarinan äärellä!
Hyvä TV7:n katsoja! Olet lämpimästi tervetullut -
tutustumaan Danieliin ja hänen elämäänsä.
Muista aina, että Jumala ei koskaan toimi mielijohteesta -
eikä Hänen suunnitelmassaan ole tyhjiä kohtia.
Kaikkivaltiaan Jumalan johdatus on aina täsmällistä ja pikkutarkkaa.
Me ihmiset itse valitsemme, luotammeko Jumalaan -
vai katsommeko elämäämme ja asioita ihmisen silmin.
Isä, Poika ja Pyhä Henki!
Tee tänään Danielin kirja meille eläväksi.
Tule Pyhän Henkesi kautta ja elävöitä tämä Sana.
Anna meille kaikille ravintoa siitä.
Puhu itse kullekin, niin kuin Sinä tahdot.
Jeesuksen Kristuksen nimessä. Aamen.
Kun Daniel syntyi tähän maailmaan, -
Israelissa elettiin sellaisissa oloissa, -
että mitähän on tapahtumassa?
Ilmapiirissä oli ikään kuin tunnistettavissa, -
että Jumalalla on uusia vaiheita tämän maan kohdalle.
Ihmiset etsivät Jumalaa.
Danielkin sai todennäköisesti sellaisen kasvatuksen, -
että vanhemmat rukoilivat paljon.
Hän oppi kotona rukoilemaan säännöllisesti.
Rukoillaan aamulla, rukoillaan päivällä ja rukoillaan illalla.
Jos tuli mikä tahansa ongelma tai asia, rukoiltiin.
Kysyttiin Herran neuvoa.
Ei menty vain omien viisauksien ja omien ajatusten mukaan.
Niin tapahtui, että myös Daniel oppi rukoilemaan.
Nuorukaisena, parhaassa iässä, -
kun Danielin elämässä kaikki oli hyvin ja turvallista -
- hän oli saanut elää kuin lintukodossa -
silloin kaikki murskattiin - yhtäkkiä ja nopeasti.
Kuningas Nebukadnessar valloitti Israelin ja määräsi, -
että Jerusalemista on haettava kaikki ylimystön nuorukaiset.
Sieltä on haettava kaikki, jotka ovat kuninkaan sukua.
Ei vain riittänyt se, että on ylimystön jäsen -
tai ylimystön tai kuninkaan sukua, -
vaan piti olla sellainen, jossa ei ole virheitä.
Siis virheetön nuorukainen.
Piti olla ulkonäöltään kaunismuotoinen -
ja sellainen, joka kykenee käsittämään kaikkea viisautta.
Piti olla terävä-älyinen ja hyväoppinen -
ja vielä lisäksi kelvollinen palvelemaan kuninkaan hovissa.
Tällaisia nuorukaisia Nebukadnessar käski etsiä Israelista -
tuodakseen heidät pakkosiirtolaisuuteen.
Jo nuorena Danielin lähipiiri oli oppinut tuntemaan hänet -
älykkäänä, terävä-älyisenä, komeana ja nopeaoppisena nuorena, -
kansan toivona, josta ehkä joskus tulee Israelin johtoon henkilö.
Nyt hänet raa'asti kaapattiin omien rakkaitten parista, -
omasta maasta ja kaupungista, oman suvun, kaiken tutun keskeltä, -
muiden samanlaisia ominaisuuksia omaavien nuorten miesten kanssa.
Ainakin kolme muuta valittiin tällaisilla kriteereillä.
He olivat Hananja, Miisael ja Asarja.
Nämä neljä miestä olivat kaikki sellaisia, -
jotka olivat kotonaan jo oppineet rukoilemaan ja luottamaan Jumalaan.
He olivat ehkä 15-16-vuotiaita, -
siinä iässä, jossa luonnostaan ihminen kapinoi -
ja etsii ja kokeilee rajoja.
Nämä nuoret miehet olivat kuitenkin oppineet, -
että oli joku, jonka edessä ei voi koskaan kapinoida, vain totella.
Se joku on Jumala.
He olivat kääntäneet sydämensä Jumalan puoleen.
He olivat tehneet valinnan, että noudattavat -
Jumalan käskyjä ja Sanaa elämässään.
Uskon, että he jo menomatkalla pakkosiirtolaisuuteen -
tekivät rukoussopimuksia. He päättivät olla katkeroitumatta siitä.
Otamme tämän Jumalan kädestä.
Vaikka menetämme menneisyytemme, -
läheisemme, rakkaamme ja kaiken tutun ja turvallisen, -
me otamme tämän Jumalan johdatuksena.
Ehkä Jumala on viemässä meitä siihen maahan.
Ehkä Jumala antaa meidän tuoda siunauksen sillä alueelle, -
että sielläkin opitaan tuntemaan Israelin Jumala.
Näin sielläkin he, jotka nyt palvelevat -
sokeita ja kuuroja epäjumalia, oppivat tuntemaan elävän Jumalan, -
joka näkee ja kuulee heitäkin. Ehkä me olemmekin se avain.
He rohkaisivat toinen toisiaan. Emme luovu näistä periaatteista, -
jotka me olemme löytäneet. Pidämme näistä kiinni.
He tekivät sopimuksen: tehdään oma rukoussolu.
Aina kun tulee joku asia, tavataan ja kannetaan se heti Jumalalle.
Yhdessä rukoillaan ja anotaan Jumalalta viisautta.
Niin he päättivät tehdä: neljän nuoren miehen rukoussolu.
Uudella maalla pakkosiirtolaisuudessa asioissa ja tilanteissa, -
joita ei voinut yhtään ennakoida. Ei edes tiennyt, mihin joutuu.
Kun he tulivat perille, heille kerrottiin, -
että kaikille valituille alkaa kolmen vuoden koulutus.
Sinä aikana pitää syödä kuninkaan pöydistä -
kuninkaan määräämää kaikenlaista hyvää ravintoa -
ja juoda kaikenlaisia viinejä.
Sen jälkeen tullaan kuninkaan eteen, -
ja kuningas valitsee ne parhaat ja etevimmät.
Danielin sydän tuli heti levottomaksi.
Hän oli jo nuorena päättänyt lujasti olla saastumatta itseään.
Ei hän voi syödä kuninkaan pöydistä, -
joissa ruoka on erotettu epäjumalille.
Tämän asian kanssa hän meni hoviherrain päällikön luo.
Samalla hän sai kuulla, -
että heidän israelilaiset nimensä jäävät siihen.
Tässä maassa ei noilla nimillä kuljeta, vaan nimet vaihdetaan.
Daniel on jatkossa Beltsassar, Hananja on Sadrak -
Miisael on Meesak ja Asarja Abednego.
Koettakaa tottua uusiin nimiin: -
Beltsassar, Sadrak, Meesak ja Abednego.
Daniel alkoi jututtaa hoviherrain päällikköä.
Kun ihminen tekee asioita Jumalan mielen mukaan, -
niin hyvin usein Jumala antaa mielisuosion.
Niin hoviherra tykästyi Danieliin, -
joka tuli hänen juttusilleen ihan oma-aloitteisesti.
Hän piti tästä pojasta.
Daniel ehdotti, että voisivatko he neljä olla syömättä niitä ruokia.
Kun heidän Jumalansa on kieltänyt syömästä epäpyhää, -
niin saisivatko he syödä vihannes- ruokia ja olla omissa ruuissaan?
Hoviherra sanoi: "Minä pelkään, että jos herrani, kuningas, -
joka on määrännyt teidän ruokanne ja juomanne, huomaa teidän kasvonne -
laihemmiksi kuin muiden ikäistenne nuorukaisten, -
niin te saatatte minun pääni vaaraan kuninkaan edessä".
Maahanmuuttaja, pakkosiirtolainen, väkisin maahan tuotu -
ei kumarrellut kuninkaita eikä hoviherroja.
Hän kumarsi yksin Jumalaa. Ei hän suostunut vaikenemaan -
ja myöntynyt syömään kuninkaan pöydistä.
Ei! Hän oli lujasti päättänyt olla saastuttamatta itseään.
Niin hän jatkoi sinnikkäästi ja päämäärätietoisesti.
Uskon heidän neljän jo siinä vaiheessa rukoilleen: -
"Anna meidän asiamme ylle mielisuosio. Anna hoviherran suostua.
Anna Danielille viisaita sanoja, jotta tämä asia menisi läpi."
Niin Daniel sanoo: -
"Koettele palvelijoitasi kymmenen päivää, -
ja annettakoon meille vihannes- ruokaa syödäksemme -
ja vettä juodaksemme. Sitten tarkastettakoon sinun edessäsi, -
miltä me näytämme ja miltä näyttävät ne nuorukaiset, -
jotka syövät kuninkaan pöydän ruokaa; -
ja tee sitten palvelijoillesi sen mukaan, mitä silloin havaitset."
Hän oli nöyrä. Hän antoi tämänkin asian -
jotenkin Jumalalle, mutta ilmaisi, -
että haluaa olla saastuttamatta elämäänsä Jumalan säädösten takia.
Kymmenen päivän jälkeen näkee, onko Jumala pitänyt meistä huolta.
Sitten voidaan tehdä, mitä hyväksi nähdään.
Sen jälkeen he suostuvat hoviherrain päällikön ehdotuksiin.
Kymmenen päivää syötiin ja varmaan rukoiltiin.
Pojat pysyivät rukouksissa kymmenen päivää -
ja söivät sydämelleen tulleita Herralle mieluisia ruokia.
Vähän jännittävä oli päivä, jolloin heitä verrattiin muihin nuoriin.
Hoviherra katseli ihmeissään.
Nämä neljä salskeaa nuorukaista -
näyttävät voivan paljon paremmin kuin kuninkaan pöydistä syöneet.
Ei kai tässä sitten mitään estettä ole omalle ruokavaliollenne.
Niin heidän ruokansa ja viininsä tilalle -
heille annettiin jatkossa vihannesruokaa.
"Ja Jumala antoi neljälle nuorukaiselle taidon käsittää -
kaikki kirjoitukset ja kaiken viisauden; -
ja Daniel ymmärsi myös kaikenlaiset näyt ja unet."
Aamulla he aina kokoontuivat yhteen rukoilemaan ja puhuivat, -
onko joku nähnyt unia tai näkyjä? Mitä Herra niillä puhuu meille?
Mihin hän meitä valmistaa? Tästä ei Raamattu kerro, -
mutta ehkä jonain aamuna Herra valmisti heitä tuleviin koetuksiin.
Ei tämä väki ehkä niin vaan hyväksy hoviin pakkosiirtolaisia, -
joten vaikeuksia voi tulla. Ehkä Herra ilmaisi sen, -
jotta heidän sydämensä alkoivat valmistautua koettelemuksiin.
En tiedä, oliko niin. Usein Herra valmistaa tuleviin koettelemuksiin.
Sitten kolme vuotta oli täynnä. Ajattele, kolme vuotta -
eli reilu 1 000 päivää heitä oli opetettu!
Kukaan nuorukaisista ei tiennyt, -
kuka heistä tulee valituksi kuninkaan hoviin ja kuka ei.
Beltsassar, jota pääasiassa Danieliksi tässä silti kutsutaan, -
Sadrak, Meesak ja Abednego rukoilivat kolmen vuoden ajan.
Heistä tuli rukoussolu. Yhdessä he päättivät mennä eteenpäin.
Yhdessä he päättivät seistä toistensa rinnalla -
tuli mitä tuli, tapahtui mitä tapahtui.
Kolmen vuoden kuluttua kuningas kutsui heidät eteensä, -
keskusteli heidän kanssaan ja totesi, ettei ollut heidän joukossaan -
yhtäkään Danielin, Hananjan, Miisaelin ja Asarjan vertaista.
Niin heistä tuli kuninkaan palvelijoita.
Pakkosiirtolaisuuteen haetut, Jumalaa pelkäävät rukoussolulaiset.
Heistä tuli kuninkaan palvelijoita.
Siellä varmaan tehtiin rukoussopimuksia, -
että tämän kuninkaan sydän kääntyy pois jumalattomuudestaan -
ja alkaa antaa kunnian pyhälle Kaikkivaltiaalle Jumalalle, -
ja koko kansa saa siunauksen. He alkoivat joka päivä pommittaa -
Kaikkivaltiasta Jumalaa: "Muuta Nebukadnessarin sydän.
Isä, muuta hänen sydämensä. Anna maahan siunauksen ajat.
Muuta nämä epäjumalanpalvelijat, jotka eivät tiedä muusta.
He luulevat, että ei ole muuta Jumalaa kuin nämä, -
jotka eivät kuule tai näe. He ovat tottuneet niihin.
Anna tämän kansan löytää elävä Jumala."
He rukoilivat ja tekivät työtä niin hyvin kuin osasivat.
Kuningas huomasi, että kaikissa oli viisautta ja ymmärrystä -
kaikissa vaativissa tehtävissä, joita kuningas heiltä kyseli.
Hän havaitsi heidät - hiukan viisaammiksi kuin muut? Ei!
Ajattele! Kymmentä vertaa eli kymmenen kertaa etevämmiksi -
kuin kaikki entiset tietäjänsä ja noitansa koko valtakunnassa.
Kai Nebukadnessar ajatteli, mitä nuorukaisia nämä olivat.
Hehän olivat tosi nuoria, alle 20-vuotiaita.
Ja nämä olivat 10 kertaa viisaampia -
kuin kaikki hänen mielettömät tietäjänsä ja noitansa!
Aivan uskomatonta!
Vähän kummallisia olivat heidän tapansa, mutta mitäpä siitä, -
kunhan ovat viisaita ja auttavat eteenpäin.
Kun heistä oli tullut kuninkaan hovin jäseniä, aika pian ilmeni, -
että tämä kuningas on kyllä vähän erikoinen persoona.
Hän laittaa sellaisia testejä omille viisaimmilleen, -
ettei ole ikinä kuultu.
Hän oli nähnyt unen -
ja kutsui kaikki tietäjät, noidat ja myös nämä nuorukaiset paikalle.
Sitten hän pyysi kertomaan, minkä unen hän oli nähnyt -
ja selittämään, mitä se tarkoittaa.
Ellette sitä tee, talonne pannaan soraläjiksi ja teidät tapetaan.
Mutta se, joka ilmoittaa minulle unen ja selityksen, -
saa minulta lahjoja ja antimia ja suuren kunnian.
Ilmoittakaa siis minulle uni ja ilmoittakaa sen selitys.
Vai niin, ajattelivat hovissa jo olemaan tottuneet.
Siis tällainen päähänpisto tänään.
Tämä on ihan mahdotonta.
He keskustelivat keskenään: "Ei tule mitään."
Kun ei tullut unen kertojaa ja selittäjää, -
niin alettiin etsiä viisaita heidän kotoaan tapettaviksi.
Danielia, Sadrakia, Meesakia ja Abednegoakin etsittiin, -
ja tappaja tuli heidän kotiinsa heidän rukoillessaan -
ja anoessaan päivittäistä Herran viisautta.
Kysyttiin, asuvatko ne neljä juutalaista nuorukaista siellä.
Kuninkaan käskystä teidät täytyy tappaa.
Ei Daniel masentunut.
Hän tiesi, ettei hänen elämänsä ole yhden Nebukadnessarin käsissä.
Eikä tähän tehtävään asetetun tappajankaan käsissä.
He olivat olleet Jumalan neuvottelussa.
Hänellä oli jumalallinen rohkeus ja suoruus ja uskallus toimia.
Hän sanoi heti tälle miehelle: -
"Miksi on kuningas antanut niin ankaran käskyn?"
Silloin Arjok kertoi Danielille asian.
Daniel meni palatsiin.
Ei hän jäänyt tappajan armoille, -
vaan hän asteli suoraan kuninkaan eteen.
Kuningas kuulemma antoi käsittämättömiä tehtäviä, -
muttei hän jäänyt ystäviensä kanssa päivittelemään, -
että tänne kuollaan.
Tiedettiinhän, ettei tämä kannata eikä mikään auta.
Nyt kuollaan täällä väärässä maassa.
Eivät he yhtään jääneet päivittelemään.
Daniel käski ystäviensä rukoilla ja hän menee kuninkaan eteen.
Rohkeudella, voimalla ja viisaudella varustettuna -
hän asteli itse kuninkaan eteen ja sanoi: -
"Voisitko antaa aikaa, että voisin ilmoittaa kuninkaalle selityksen? -
Anna aikaa."
Hän ei nuhdellut kuningasta tyhmästä pyynnöstä, jota ei voi täyttää.
Edelliset tietäjät ja noidat olivat sanoneet, -
että kuninkaan vaatimus on vaikea. Ei ole ketään, -
"joka voisi sen kuninkaalle selittää paitsi jumalat, -
joiden asuinsija ei ole ihmisten tykönä."
Tästä kuningas suuttui ja päätti tapattaa kaikki viisaat.
Tänäkin päivänä on hallitsijoita, -
jotka tapattavat kaikki älykkäimmät omasta maastaan - mielijohteesta?
Daniel sai viisauden: anna aikaa. Anna hetki aikaa, -
niin minä kerron sinulle unesi ja sen selityksen.
Kuninkaalle oli sama, tapetaanko heidät tänään tai huomenna.
Annetaan vähän aikaa - samapa tuo.
Siinäpä nähdään, onko sinustakaan selittäjäksi.
Daniel kiirehtii nopeasti soluun rukoilemaan ystäviensä kanssa.
Ystävät, nyt rukoillaan! Meillä on Jumala, joka on näyttänyt sen unen.
Hän tietää kaikki unet, ajatukset ja salaisuudet maan päällä.
Eihän Jumalalle ole mahdotonta näyttää minulle sama uni!
Tai näyttää jollekin meistä! Anotaan ja rukoillaan sitä!
Rukoillaan, että Jumala näyttää saman unen ja samalla selityksen.
Kun he olivat rukoilleet armoa taivaan Jumalalta -
tämän salatun asian tähden, -
silloin salaisuus ilmoitettiin Danielille.
Meillä on rukouksia kuuleva Jumala.
Hän ei koskaan pidä halpana lastensa anomisia -
ja Hänellä on suunnitelma silloinkin, -
kun Hän on viemässä meitä mielestämme päättömiin tilanteisiin.
Hän kääntää elämämme ylösalaisin, -
ja se voikin olla Jumalan silmissä juuri oikein päin.
Niin oli nytkin. Jumalalta oli rukousvastaus tulossa.
Oli rukoiltu Nebukadnessarin sydämen kääntymistä, -
ja Jumala alkoi operoida heti kuninkaan sydäntä.
Hän käytti vähän tämän epäjohdonmukaista toimintaa avuksi.
Daniel puhkesi kiittämään, ja yhdessä ystävykset sanoivat: -
"Olkoon Jumalan nimi kiitetty iankaikkisesta iankaikkiseen, -
sillä hänen on viisaus ja voima.
Hän muuttaa ajat ja hetket, -
hän syöksee kuninkaat vallasta ja korottaa kuninkaat valtaan, -
hän antaa viisaille viisauden ja taidollisille ymmärryksen.
Hän paljastaa syvät ja salatut asiat, hän tietää, -
mitä pimeydessä on, ja valkeus asuu hänen tykönänsä.
Sinua, minun isieni Jumala, minä kiitän ja ylistän siitä, -
että olet antanut minulle viisauden ja voiman -
ja että nyt annoit minun tietää, mitä me sinulta rukoilimme.
Sillä sinä annoit meidän tietää kuninkaan asian."
Ystävät jäivät rukoilemaan, ja Daniel lähti matkaan.
Hän meni heidän päätään hakemaan tulleen Arjokin luo ja sanoi: -
"Älä tapa Baabelin viisaita; vie minut kuninkaan eteen, -
niin minä ilmoitan kuninkaalle selityksen".
Ja hän meni rohkeasti, -
mutta ei ottanut kunniaa itselleen.
Kuningas kysyi: "Voitko sinä ilmoittaa minulle unen, -
jonka minä näin, ja sen selityksen?"
Daniel vastasi niin kuin asia oli: "En voi. -
Salaisuutta, jonka kuningas tahtoo tietää, eivät viisaat, noidat, -
tietäjät eivätkä tähtienselittäjät voi ilmoittaa kuninkaalle.
Mutta on Jumala taivaassa; -
hän paljastaa salaisuudet ja ilmoittaa [...] Nebukadnessarille, -
mitä on tapahtuva aikojen lopussa. Tämä on sinun unesi, -
sinun pääsi näky, joka sinulla oli vuoteessasi."
"Ja tämä salaisuus on paljastettu minulle, -
ei oman viisauteni voimasta..."
Sanoilla on luova voima, -
ja vaikeneminen on myöntymisen merkki monesti.
Jos Daniel olisi vaiennut tässä kohdin, -
kuninkaalle olisi jäänyt se käsitys, -
että tämä uni oli kuitenkin tullut Danielin viisaudesta.
Ei. Daniel ei ottanut kunniaa itselleen.
Hän korosti sitä, että "ei oman viisauteni voimasta, -
ikäänkuin minulla olisi sitä enemmän -
kuin kenelläkään muulla ihmisellä, -
vaan sentähden että selitys ilmoitettaisiin kuninkaalle -
ja sinä saisit selville sydämesi ajatukset."
He olivat olleet rukouksissa ja saaneet ymmärryksen, -
ettei Jumala sattumalta näyttänyt tällaista unta.
Ei tämä ollut joku päähänpisto, johon heitä vain vietiin.
Tämä oli jotain, jolla Jumala haluaa rohkaista tätä kuningasta.
Hän halusi antaa ymmärrystä, millaisiin aikoihin ollaan menossa.
Antaa koko kansalle siunausta sitä kautta.
Kun hän oli kertonut sen unen kuninkaalle ja myös selityksen, -
niin ajatelkaa, mitä tapahtui.
Epäjumalia palvova kuningas heittäytyy maahan, -
kumartaa Danielin, nuoren alle 20-vuotiaan pojan edessä.
Hän sanoo: "Totisesti on teidän Jumalanne jumalien Jumala -
ja kuningasten herra ja se, joka paljastaa salaisuudet; -
sillä sinä olet voinut paljastaa tämän salaisuuden".
Jumala sai kunnian: "Totisesti on teidän Jumalanne jumalien Jumala."
Kun valtakunnassamme on tällaisen jumalien Jumalan palvelijoita, -
niin ilman muuta heidät täytyy korottaa.
Niin Danielille tuli myös inhimillinen helpotus elämään.
Sen lahjan kautta, profeetallisten unien selitysten kautta -
ja sen armon kautta, että Jumala näytti hänelle kuninkaan unen -
heidän sitä anottuaan, niin tämän kautta hänet korotettiin.
Hänelle annettiin paljon suuria lahjoja.
Hänet asetettiin koko Baabelin maakunnan herraksi -
ja kaikkien Baabelin viisaitten ylimmäiseksi päämieheksi.
Siinä valtakunnassa alkoi välittömästi säpinä.
Mikä tuo pakkosiirtolainen juutalainen nuori poika on tulemaan -
meidän johtajaksemme, jos se nyt yhden unen kertoi ja selitti.
Siksikö meidät syrjäytetään?
Monta vuotta teimme kaikkemme noustaksemme hyvään asemaan.
Mielistelimme kuningasta ja teimme vaikka mitä, -
että meistä tulee seuraava johtaja. Sitten tämä nuori poika nostetaan!
Kyllä Nebukadnessar on todella seonnut.
Tähän tullaan puuttumaan. Tämä ei jää tähän. Muttei siinäkään kaikki.
Daniel oli sitoutunut ystävyyteen -
näitten rukoilevien ystäviensä kanssa.
Hän sanoi heti kuninkaalle, että heitä oli neljä.
Me yhdessä rukoilimme, en vain minä.
Jumala antoi meille yhdessä vastauksen.
He ovat saman Jumalan palvelijoita ja heillä on sama viisaus.
Anna heillekin hyvät paikat. Ei vain minulle, vaan kaikille meille.
"Ja Danielin anomuksesta kuningas antoi Sandrakin, -
Meesakin ja Abednegon hoitoon Baabelin maakunnan hallinnon.
Mutta Daniel jäi kuninkaan hoviin."
Maakunnan johtajiksi pääsivät heti nämä kolme muuta nuorukaista.
Siinä meni jo maakuntakin sekaisin.
Kaikki kuvitelmat päästä johtajaksi -
ja mitä kaikkea sen eteen itse kukin oli tehnyt ja yrittänyt, -
se raukesi tyhjiin. Ulkomaalaistaustainen, -
pakkosiirtolaisuuteen tuotu nuorukainen johtajaksi!
Ei! Ei! Ei! Ei! Kateus alkoi nousta.
Kateus tuo välittömästi yhteyden, -
mutta se ei ole se yhteys, mitä Jeesus rukoili, -
että te yhtä olisitte. Se on sellainen yhteys, -
että meillä on yhteinen vihollinen. Kukaan ei sano sitä ääneen.
Kaikki sanovat olevansa oikeuden asialla ja hyvän asialla -
ja sen asialla, että maa voi hyvin.
Kukaan ei sano ääneen olevansa tosi kateellinen nuorukaiselle, -
vaikka haluaa hänen tilalleen johtajaksi hinnalla millä hyvänsä.
Niin he alkoivat käydä keskusteluja -
ja puhua yhdessä, mitä tehdään.
Ja löytyihän se keino.
Nebukadnessar teki upean kuvapatsaan itselleen.
Silloin toverit huomasivat tämän.
Kaikkien piti kumartaa tätä valtavaa kuvapatsasta.
Näillä nuorilla johtajilla kuitenkin -
oli muka niin korkea Jumala, -
ettei heidän tarvitse kumartaa Nebukadnessarin kuvapatsasta.
Johan on! Mitähän kukkoilijoita nämä ovat?
Kuulkaa, tilaisuutemme on tullut!
Saamme takaisin vanhan järjestyksen, -
ja saamme jälleen lähteä kulkemaan kohti huippua!
Kohti johtajuutta! Nämä ovat poissa pelistä, -
kun mennään Nebukadnessarin luo ja säädätetään laki, -
jota ei voi peruuttaa, kun se sinettisormuksella sinetöidään.
Säädätetään laki, että kuka ei patsasta kumarra...
Tuonne tulipätsiin on ennenkin laitettu tottelemattomia kansalaisia, -
jotka eivät olleet kuninkaan mieleen.
Sinne tulipätsiin, jos ei kumarra!
Kun he kertoivat tämän kuninkaalle,
sehän hiveli häntä -
ja kuulosti hänestä oikein hyvältä asialta.
Kyllä kansan kuului kumartaa hänen kuvapatsastaan.
Aivan alimmasta ylimpään.
Heti tultiin katsomaan, mitä tapahtuu -
Sadrakin, Meesakin ja Abednegon kohdalla. Laki on saatu.
Joo, menivät ansaan. Eivät kumarra.
Äkkiä kertomaan kuninkaalle!
Palatsissasi on tottelematonta väkeä!
"On juutalaisia miehiä, joiden hoitoon sinä olet antanut -
Baabelin maakunnan hallinnon, Sadrak, Meesak ja Abednego: -
nämä miehet eivät välitä sinun käskyistäsi, kuningas; -
he eivät palvele sinun jumaliasi eivätkä kumartaen rukoile -
kultaista kuvapatsasta, jonka sinä olet pystyttänyt."
Sekös sytytti Nebukadnessarin vihan.
"Tahallanneko teitte? Saatte viimeisen mahdollisuuden.
Jos heti kumarratte patsasta, niin saatte jatkaa toimessanne.
Jos ette tee niin, niin tietäkää, -
että tulipätsi on teitä varten.
Sieltä ei ole kukaan palannut. Sen olen itse nähnyt."
Nämä nuorukaiset tunsivat Herran.
Heidän elämänsä ei ollut Nebukadnessarin käsissä.
He vastaavat: "Nebukadnessar! -
Ei ole tarpeellista meidän vastata sinulle tähän sanaakaan."
Hän oli kiukkuisena sanonut: "...kuka on se Jumala, -
joka pelastaa teidät minun kädestäni?"
Nuorukaiset sanoivat suorat sanat kuninkaalle, -
jonka käsissä heidän elämänsä muka oli. Ei heidän tarvitse vastata, -
mutta sanovat kuitenkin: -
"Jos niin käy, voi meidän Jumalamme kyllä pelastaa meidät -
tulisesta pätsistä, ja hän pelastaa myös sinun kädestäsi, kuningas.
Ja vaikka ei pelastaisikaan, niin tiedä se, kuningas, -
että me emme palvele sinun jumaliasi emmekä kumartaen rukoile -
kultaista kuvapatsasta, jonka sinä olet pystyttänyt."
Siitäkös viha nousi! Kaikenlaisia kukkoilijoita!
Sanovat, ettei tarvitse edes vastata minulle, kuninkaalle!
Olen koko tämän valtavan alueen herra!
Minulleko ei tarvitse edes vastata!
Seitsenkertaisesti pätsi kuumenne- taan! Kuumemmaksi kuin koskaan!
Näytetään näille nuorelle älymystöille, -
jotka selvästi ovat huonosti kasvatettuja -
ja kuvittelevat itsestään liikoja. Opetetaan samalla kaikkia nuoria, -
että ei kannata tulla hyppimään kuninkaan silmille.
Ja niin pätsi kuumennettiin.
Daniel rukoilee. Sadrak, Meesak ja Abednego rukoilevat.
Tehdään rukoussopimus: Herralle on kaikki mahdollista.
Sieltä ei ole tultu takaisin, mutta Sinä olet tulenkin Jumala!
Voithan tehdä ihmeen!
Voit suojata meitä jollain kuvulla tai tehdä mitä vaan!
Nostaa meidät vaikka ylös sieltä liekkien kanssa tai mitä vaan.
Me luovutamme itsemme. Olemme tulleet palvelemaan tätä kansaa.
Emme omalle nimellemme kunniaksi, vaan siunataksemme tätä kansaa -
ja myös kuningasta.
Daniel jää rukoilemaan, kun muita ystäviä lähdetään viemään.
Niin kuuma on pätsi, että viejät kuolevat matkalla.
Kuningas on vähän ihmeissään. Kuumaksi tuli kuumennettua, -
mutta miksi nuo kolme eivät kuolleet vaan viejät? Outoa!
Sinne ne pudotettiin.
Sitten onkin kuninkaalla kummallista katsottavaa.
Eikö sinne lähetetty kolme?
Enhän minä Danielia määrännyt. Nyt siellä on neljä!
Jumalan Henki sanoi hänelle, kuka se neljäs on.
Sehän on näiden nuorukaisten Jumalan Poika!
Se on näöltään kuin Jumalan Poika, joka siellä käyskentelee.
Pyhä Henki kirjoitti sen Nebukadnessarille, -
että "näöltänsä kuin elävän Jumalan Poika".
Siinä samassa Nebukadnessar tiesi kohdanneensa -
suuren Jumalan.
Hän meni tulisen pätsin aukolle ja sanoi: -
"Sadrak, Meesak ja Abednego, te korkeimman Jumalan palvelijat, -
astukaa ulos ja tulkaa tänne".
Niin nuorukaiset sieltä astelevat. En tiedä, asteliko Jeesuskin, -
mutta kolme sieltä ainakin tuli.
Sitten satraapit, maaherrat, käskynhaltijat ja kuningas tulivat -
katsomaan, mitä jälkeä nuorukaisiin oli tullut.
Ei ollut tuli voinut mitään näiden miesten ruumiille.
Heidän päänsä hiukset eivät olleet kärventyneet -
eivätkä heidän vaatteensa vioittuneet; -
He nuuhkivat. Miten tämä on mahdollista?
Ei edes käryn hajua!
Ja omat miehet kuolivat jo matkalla.
Onko sillä oikeasti hiukset päässä? No, on!
Normaalisti hiuksen kuumetessa tulee hirveä haju. Nyt ei mitään.
Kuningas lausui tämän jälkeen: -
"Kiitetty olkoon Sadrakin, Meesakin ja Abednegon Jumala, -
joka lähetti enkelinsä ja pelasti palvelijansa, -
jotka häneen turvasivat eivätkä totelleet kuninkaan käskyä, -
vaan antoivat ruumiinsa alttiiksi, ennemmin kuin palvelivat -
ja kumartaen rukoilivat muuta Jumalaa kuin omaa Jumalaansa."
Sitten nuorukaiset suojattiin niin, -
että kateellisten piti jatkossa olla aika hiljaa.
"Ja minä annan käskyn, että jokainen, olkoon hän mitä kansaa, -
kansakuntaa ja kieltä tahansa, joka puhuu pilkaten -
Sadrakin, Meesakin ja Abednegon Jumalasta, hakattakoon kappaleiksi, -
ja hänen talonsa tehtäköön soraläjäksi; -
sillä ei ole muuta jumalaa, joka niin voi pelastaa kuin tämä".
Tuli nuorukaisille työrauha!
He saivat rauhassa opetella, miten näitä maakuntia johdetaan.
Ei kukaan uskaltanut sanoa enää pahaa sanaa, -
ettei tulisi hakatuksi ja oma koti soraläjäksi.
Jumalalla on tavat suojella omiaan, -
kun jätämme asiamme Hänen käsiinsä.
Ja annamme kunnian Hänelle, myös niissä kohdissa, -
joissa olisi kiusaus tehdä kompromisseja.
No niin...
He jatkavat johtajina - Daniel kuninkaanlinnassa -
ja Sadrak, Meesak ja Abednego maakunnissa.
Silti he jatkavat yhteistä rukousta, -
että Jumala saisi johdattaa ja oikeasti muuttaa sen maan.
No, Jumala vastaa. Hän antaa Nebukadnessarille uuden unen.
Ja Danielin saama lahja annettiin taas hänen käyttöönsä.
Ja uni oli kauhistuttava, -
mutta Daniel rohkeasti kertoi sen...
...Nebukadnessarille ja myös sen, mitä tulee tapahtumaan.
Koska Nebukadnessar ylpistyy, hän menettää mielenterveytensä -
tietyksi ajaksi, mutta sitten hän saa valtakuntansa takaisin.
Hän saa vielä nöyrryttyään johtaa kansaa.
Tämän kaiken Daniel uskalsi antaa toteen.
Kun kaikki tämä oli toteutunut -
ja Nebukadnessar palasi järkiinsä, -
hän nöyrtyi ja sanoi: "Nyt minä, Nebukadnessar, kiitän, ylistän -
ja kunnioitan taivaan kuningasta; sillä kaikki hänen työnsä ovat -
totiset ja hänen tiensä oikeat. Ja hän voi nöyryyttää ne, -
jotka ylpeydessä vaeltavat." Näin kovan koulun -
Nebukadnessar joutui käymään läpi nöyrtyäkseen Jumalan edessä.
Hänen poikansa Belsassar oli nähnyt kaiken tämän, -
nähnyt Jumalan suuret teot ja sen, -
millä tavalla Jumala otti ylpeän isän kiinni.
Silti poika ei tehnyt samoja valintoja, ei nöyrtynyt Jumalan edessä, -
kun hänestä tuli kuningas. Hän röyhkeästi otti -
ne Jerusalemin temppelistä tuodut kulta- ja hopeamaljat.
Niistä ruvettiin juomaan epäjumalille.
Mene, mene, -
tekel, peres.
Kesken juhlien käsi kirjoitti seinälle nämä sanat.
Belsassar tiesi, että jotain kamalaa tapahtuu hänen elämässään.
Kuka osaa tämän selittää? Äiti kertoi, -
että Daniel on selittänyt unia hänen isänsä kuninkuuden aikaan.
Daniel kutsuttiin paikalle, ja hän kertoi ja puhui suoraan -
kuninkaalle hänen kielellään: -
"Lahjoja ja antimia en huoli, mutta kirjoituksen luen, -
niin kuin Herra antaa siihen selityksen.
Kun isäsi sydän paisui, ja hänen henkensä kävi korskeaksi -
ja ylpeäksi, syöstiin hänet kuninkaalliselta valtaistuimeltansa, -
ja hänen kunniansa otettiin häneltä pois."
"Mutta sinä, hänen poikansa Belsassar, -
et ole nöyryyttänyt sydäntäsi, vaikka tämän kaiken tiesit; -
vaan sinä olet korottanut itsesi taivaan Herraa vastaan: -
hänen huoneensa astiat on tuotu sinun eteesi,"
"...sitä Jumalaa, jonka kädessä on sinun henkesi -
ja kaikki sinun tiesi, sinä et ole kunnioittanut."
Kovia, totuudellisia, rohkeita sanoja kuninkaalle.
'Mene' tarkoittaa: Jumala on laskenut -
sinun valtakuntasi luvun ja on tehnyt siitä lopun.
Tekel: sinut on vaa'alla punnittu ja köykäiseksi havaittu.
Peres: sinun valtakuntasi on pirstottu -
ja annettu meedialaisille ja persialaisille."
No, Belsassar korotti joka tapauk- sessa tästä selityksestä Danielin.
Seuraavana yönä hänet murhattiin. Ja kuninkaaksi tuli Daarejaves.
Daarejaves rakasti Danielia. Heillä heti meni hyvin.
Hän kunnioitti Danielin Jumalaa.
He salaa vähän rukoilivatkin -
ja palvoivat tätä kuningasta yhdessä.
Selvästi Daarejaves osoitti, että tämän Jumalan siunaus saa tulla -
hänen valtakuntaansa. Hän asetti Danielin kaikkien päämieheksi.
Kateellisten kerho alkoi jälleen vuorostaan hovissa kokoontua.
Mitä tehdään? Mitä tehdään? Näin ei voi olla, -
että meidän johtajanamme on tuo juutalainen Daniel.
Joo, säädätetään laki.
Ja niin säädettiin laki.
Leijonien luola...
...odottaa niitä, jotka eivät toimi, -
niin kuin kuningas on säätänyt.
Kuningas kielsi rukoilemasta ketään muuta 30 päivään.
Kuinka moni meistä olisi ajatellut: Se on vain 30 päivää.
Voin hiljaa rukoilla työskennellessäni. Ei kenenkään tarvitse tietää.
Daniel ei ollut kompromissien mies. Hän oli suora.
Hän oli suoraselkäinen ja piti kiinni siitä, -
mitä Herra oli hänen sydämeensä antanut.
Niinpä heti tämän kuultuaan -
hän ensimmäiseksi kiiruhtaa omaan julkiseen rukouspaikkaansa.
Hän avaa ikkunan kuten aina ja alkaa huutaa elävää Jumalaa: -
"Herra, armahda! Sinä olet minun Jumalani.
Sinä pelastit Sadrakin, Meesakin ja Abednegon pätsistä.
Sinä voit pelastaa minut leijonien luolasta. Sinne minut pian viedään.
Sinä, Herra, olet minun kanssani - tapahtuipa minulle mitä tahansa."
Välittömästi kateelliset alaiset iloitsivat, -
että nyt saatiin tämä ansaan!
Kuninkaalla ei ollut vaihtoehtoja.
Hän tajusi olleensa kateellisten miesten juonessa mukana.
Hän ei voinut peruuttaa käskyä. Mutta ajatelkaa, -
millaisin saatesanoin hän lähettää Danielin leijonien luolaan: -
"Sinun Jumalasi, jota sinä lakkaa- matta palvelet, pelastakoon sinut."
Kuningas ei saanut unta yöllä. Aamuvarhain hän meni kysymään, -
huutamaan jo kaukaa ihan hiukset vielä tappurassa: -
"Daniel, sinä elävän Jumalan palvelija, onko sinun Jumalasi, -
jota lakkaamatta palvelet, voinut pelastaa sinut jalopeuroilta?"
Daniel vastaa kuninkaalle: -
"Minun Jumalani on lähettänyt enkelinsä -
ja sulkenut jalopeurain kidat, niin etteivät ne ole -
minua vahingoittaneet, sillä minut on havaittu nuhteettomaksi -
hänen edessänsä, enkä minä ole sinuakaan vastaan, kuningas, -
rikosta tehnyt." Silloin kuningas ihastui suuresti -
ja käski ottaa Danielin ylös luolasta.
Hän käski heittää sinne kaikki juonenpunojat -
ja heidän perheensä vaimoineen ja lapsineen.
Ennen kuin he ehtivät luolan pohjalle asti, -
niin jalopeurat olivat heidät jo raadelleet.
Jumala on Jumala.
Kun emme tee kompromisseja, hän aina puolustaa lapsiaan -
ja tekee ihmeitä ilman määrää.
Tämän jälkeen koko valtakunta sai siunauksen.
Daarejaves antoi uuden käskyn.
"...minun valtakuntani koko valtapiirissä vavistakoon -
ja peljättäköön Danielin Jumalaa. Sillä hän on elävä Jumala -
ja pysyy iankaikkisesti. Hänen valtakuntansa ei häviä, -
eikä hänen herrautensa lopu. Hän pelastaa ja vapahtaa, -
hän tekee tunnustekoja ja ihmeitä taivaassa ja maan päällä, -
hän, joka pelasti Danielin jalopeurain kynsistä."
Ja tämä Daniel oli korkeassa arvossa ja kunniassa -
Daarejaveksen [...] sekä persia- laisen Kooreksen valtakunnassa.
Tämän jälkeen Danielilla oli työrauha koko loppuikänsä.
Sen työrauhan keskellä hän, esirukouksen mies, -
piti kiinni Jumalan Sanasta. Hänellä oli elämäntapana rukous -
ja Herran läsnäolossa viipyminen -
ja hän sai aina voitot epätoivon keskellä.
Hän alkoi tehdä parannusta omien ja kansan syntien vuoksi.
21 päivää hän paastosi.
Enkeli Gabriel lähti tuomaan sanomaa hänelle, -
että hänen rukouksensa on kuultu.
Hänelle näytettiin näkyjä. Hänelle annettiin profetioita lopunajasta, -
mitä tulee tapahtumaan päivien lopulla.
Osa niistä on vieläkin arvoituksena, osaa on jo hieman avattu.
Luvussa 12 sanotaan: -
"...sinetöi tämä kirja lopun aikaan asti.
Monet sitä tutkivat, ja ymmärrys lisääntyy."
"Mene, Daniel, sillä ne sanat pysyvät lukittuina -
ja sinetöityinä lopun aikaan asti.
Monet puhdistetaan, kirkastetaan ja koetellaan, -
mutta jumalattomat pysyvät jumalattomina, -
eikä yksikään jumalaton ymmärrä tätä, mutta taidolliset ymmärtävät.
Isä, Jeesuksen nimessä, tee meistä taidollisia, -
jotka ymmärtävät Sinun Sanaasi ja pitävät sitä suuressa arvossa.
Jotka eivät ole valmiita minkäänlaisiin kompromisseihin -
tulipa elämässä mitä tahansa eteen. Että Sinä ja Sinun lakisi -
ja Sinun voimasi on meille ykkösasia.
Jeesuksen Kristuksen nimessä minä anon, -
että meidän Suomemme saa tulla täyteen miehiä ja naisia, -
jotka pysyvät päivittäin rukouksissa.
He kokoontuvat yhdestä sydämestä rukoilemaan, -
tekevät rukoussopimuksia, kääntävät kuninkaiden sydämet -
ja kansojen kohtalot rukouksillaan.
Jeesuksen Kristuksen nimessä tämä maa tulkoon täyteen Herran kunniaa.
Jeesuksen Kristuksen nimessä päät- tyköön kompromissien aika täällä.
Päättyköön täällä se aika, jolloin Sanaa vääristellään, -
ja sitä saa kukin tulkita niin kuin itse haluaa.
Saa elää niin kuin itse tahtoo. Jeesuksen Kristuksen nimessä -
tulkoon Suomeen Jumalan auktoriteetti niin, -
että kuka ikinä sen kuulee ja kokee, tietää, -
että on olemassa elävä Jumala, -
jonka edessä emme voi tehdä kompromisseja, -
emme minkäänlaisia periksi antoja.
Hän vaatii meiltä täyttä kuuliaisuutta voimassaan -
eikä kunniaansa jaa. Hän on Jumala, -
jonka edessä ei ole varaa sanoa: minun viisaudellani ja taidollani, -
vaan Herran viisaudella ja Herran taidollisuudella ja Herran voimin.
Jeesuksen Kristuksen nimessä minä kiitän siitä, -
mitä Sinä tulet tekemään meidän rakkaassa Suomessamme.
Sinä muutat maamme kohtalon ja johtajiemme sydämet niin, -
että tulee Herran pelko -
ja sillä he viisaasti hallitsevat maatamme -
kaikkien meidän siunaukseksi. Jeesuksen Kristuksen nimessä -
Herra siunatkoon ja varjelkoon Suomea.
Herra valistakoon kasvonsa Suomelle ja olkoon Suomelle armollinen.
Herra kääntäköön kasvonsa Suomen puoleen -
ja antakoon Suomeen rauhan nimessä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen.
Aamen.
Sinä TV7:n katsoja voit tukea -
tämän ohjelman tuotantoa soittamalla numeroon -
0600-10177.
Puhelun hinta on noin 12 euroa.
Voit antaa tukesi myös pankkitilin kautta, joka näkyy kuvaruudussa.
Muistathan käyttää ruudussa näkyvää viitenumeroa, -
niin tukesi kohdistuu juuri tämän ohjelman tuotantoon.
Lämmin kiitos tuestasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare