"Vaata meie peale!", ütles Peetrus jalutule.
Miks nende peale?
Kas me ei peaks Jeesuse peale vaatama?
Meele uuendamine
Läbimurre
Uussünd
Muutus
Kultuurimuutus
Arusaamine
Loovus
RENESSANSS
"Vaata meie peale!" on kirjas Apostlite tegude 3. ptk's.
Loen siit, mida Piibel ütleb.
"Peetrus vaatas koos Johannesega teda ainiti ning ütles:
"Vaata meie peale."
Too jäigi neile otsa vaatama, lootes neilt midagi saada.
Aga Peetrus ütles: "Hõbedat ja kulda mul ei ole,
aga mis mul on, seda ma annan sulle:
Jeesuse Kristuse, Naatsaretlase nimel,
tõuse üles ja kõnni!”
Kas inimesed peaksid täna meie kolme peale vaatama
ja lootma meilt midagi saada?
Jeesus ütleb otse: "Te olete maailma valgus."
Paulus ütleb: "Kristus teis, auhiilguse lootus."
Kristus Caritas, Janis ja minus.
Me oleme selle maailma lootus.
Jumal avaldab meie kaudu oma saladusi sellele maailmale.
Mida see praktikas tähendab?
Selge on see, et koguduse ülesanne on näidata Jeesusele, Tema suunas.
Kristlikes ringkondades on sellest palju räägitud -
inimeste esiletõstmisest,
ning teatud vestlustes ja paikades libiseb jutt kergesti sellele,
et hoiatatakse teatud koosolekutele minemise eest,
kus see või too kõneleja kõneleb.
Või kui me ütleme näiteks, et me teeme haigeid terveks,
kuna Jeesus ise andis käsu: "Minge ja tehke haiged terveks!",
siis kui me läheme ja teeme haiged terveks,
osutab ikka keegi,
et mitte meie ei tee terveks, vaid Jeesus.
Mõlemad vastavad tõele.
Loomulikult ei ole tervenemist ilma Jeesuseta.
Et siis, kui räägime sellest,
et kui me usklikena paneme käed haigete peale,
siis loomulikult me teame, et Jeesus on see,
kes tervendab meie kaudu.
Kuid see on ikkagi tähtis küsimus,
kuna üsna kergesti võib tekkida arvamus,
et igasugune inimeste peale vaatamine on vale.
Aga see pole vale.
Lihtsalt teatud moel vaatamine on.
Ärgem jookskem jutlustajate järel.
Pidin just ütlema,
et see mõte: "Minge ja tervendage haiged!",
tähendab, et me läheme ja palvetame nende eest.
Üks asi on palvetada haige eest ja teine on tervendada.
Mõtlen siinkohal selle usklike peale vaatamise peale.
Maailm teeb seda ju kogu aeg.
Nad vaatavad, mida usklikud teevad.
Mõni solvab, aga teine jälgib.
Üks mu tuttav ütles midagi oma nelipühilastest naabrite kohta
ja küsis: "Kas nelipühilased ongi sellised?
Kas usklikud ongi sellised? Kas Jeesus ütles, et nii võib teha?"
Nii et meid jälgitakse,
nii nagu sedagi, millist mõju Jeesus meile avaldab.
Inimesed jälgivad seda väga tähelepanelikult.
Neid huvitab, ega me usk ja elu omavahel vastuolus ole?
See tekitab palju mõtteid.
Paulus ütles: "Järgige mind nagu mina järgin Kristust."
Kes julgeks tänapäeval nii öelda?
Meil on tänapäeva maailmas igasuguseid juhte -
gurusid ja eeskujusid nii koguduses, kristlaste hulgas
kui ükskõik, millises usundis.
Neid inimesi on palju, kes on esil, andmas mingisugustki eeskuju.
Inimesed vaatavad ja otsivad eeskuju, kellega võiks samastuda
või keda järgida.
See on meile väljakutse.
See, et maailm otsib ja jälgib,
keda nad tahavad järgida ja kes oleks neile eeskujuks.
Me usklikena aga ütleme: "Ära vaata meie peale!"
Nagu ühe auto peal oli kord kleeps: "Ära järgi mind, vaid Jeesust!"
Kuid keda siis üldse järgida?
Siia sobib üks näide.
Eeskujuks olemisega võivad kaasneda ka omad pinged.
Et kui ma esindan Jeesust, siis mu elu peab olema 100% täiuslik,
kuna Jeesus oli täiuslik.
Ma ei saa olla vastik ja rumal, kuna pean olema kui Jeesus.
Aga kas see ikka tähendab seda?
Loomulikult on laitmatu elu väga hea.
Aga kas see tähendab, et peame olema klantspilt,
olles täiesti puhtad ja veatud?
Või tähendab see hoopis näiteks mõnda perekonda,
kus isa ja ema on võrratud inimesed
ja lapsed õpivad neilt kõiki häid asju - näit. töökust ja armastamist.
Et kas siis olulisem on see, et me elu on ülipuhas,
või on pigem näha, kellega me oleme aega veetnud?
Kes me kodus elab?
Mu meelest on väga kergendav näha ebatäiuslikke kristlasi.
"Milline kergendus! Ta on ebatäiuslik, aga räägib siiski Jeesusest."
Ta loob mulle Jeesusest sooja ja inimliku pildi.
Ma ju tean Piiblist, et Jeesus on täiuslik
ja mida Tema tegi, seda meie ei suuda.
Kuid ma tahan näha kristlases inimlikkust ja inimest.
Apostlite tegude 10. peatükis on üks lugu,
kus Peetrus saab esimest korda kutse
minna kuulutama evangeeliumit kellelegi teistele kui juutidele,
ehk siis paganatele.
Korneeliusele, kes oli Rooma armee juhtfiguur,
ilmus ingel
ja ingel saatis ta Peetrust tolle kodust nende juurde tooma.
Peetrus nägi samal ajal nägemuse, et ta peab paganatega kaasa minema.
See oli esimene kord,
kui nad kuulsid Peetruse kaudu evangeeliumit.
Kui Peetrus jõuab Korneeliuse majja, siis öeldakse:
"Kui Peetrus oli sisse astunud, läks Korneelius talle vastu,
heitis tema jalge ette maha ja kummardas.
Aga Peetrus tõstis ta üles ja ütles:
Tõuse üles, ka mina ise olen inimene!”
Sama Peetrus, kes oli varem öelnud: "Vaata meie peale!
Hõbedat ja kulda meil pole,
aga Jeesuse Kristuse nimel tõuse üles ja kõnni!"
Ja ime toimus.
Teises kohas aga, kui üks ütles:
"Püha Peetrus, ma ei julge sulle otsagi vaadata!",
ütles Peetrus: "Tõuse üles, sest ma olen ka kõigest inimene."
Või see koht, kus Jeesus ütles, et Ta on Taaveti poeg ja inimesepoeg.
Jeesuses oli ka palju inimlikku argisust.
Me ise oleme teinud Temast klantspildi, mis pole kunagi toiminud.
Me vahendame Jeesust maailmale olles Tema käed-jalad
ja see tulebki esile läbi imede ja tunnustähtede,
läbi selle, et saame haigete eest palvetada.
Aga see on ka Jeesuse südame vahendamine -
nutta koos nutjatega, ja rõõmustada koos rõõmsatega.
Meil on selline süda, mis on Jeesusel.
Samas aga ei pea me olema täiuslikud,
kuna meil kellelgi pole kõik asjad täiuslikult paigas.
Kuid see, mida me oleme saanud, seda me ka jagame.
Hea on teada, et kuigi mul pole kõike, on mul siiski midagi;
mida olen Isalt saanud, seda annan ka välja.
Ja ma tean, et Isa rõõmustab, kui annan selle väikese, mis mul on,
mida Tema kohta õppisin.
Sel juhul on ka hea, kui inimesed su peale vaatavad
ja kui nad saavad seda, mida Jumal annab.
Tore on inimestele näidata, et Jumal tegutseb mu elus;
et Ta paneb mu südamesse asju ja ma saan rääkida Tema sõnu.
Ma püüan olla oma Isa sarnane nagu Tema on siin maailmas.
See on hea, kui meid vaadatakse,
sest meilt saab selle, mida Jumal tahab meie kaudu anda.
See julgustab teisigi:
"Ta on kõigest inimene ja minagi saan olla vaid inimene."
Mida te sellest salmist Filiplaste kirjas arvate?
"Jeesus, olles Jumala kuju,
ei arvanud osaks olla Jumalaga võrdne,
vaid loobus iseenese olust, võttes orja kuju,
saades inimese sarnaseks,
ja ta leiti välimuselt inimesena."
See on väga tore asi.
Ma nägin kord üht fotot diktaatoritest.
Seal oli mitu ajaloost tuntud diktaatorit.
All oli tekst:
"Siin on inimesed, kes tahtsid saada Jumalaks."
Kuid seal oli ka Jeesuse pilt tekstiga: "See on Jumal, kes sai inimeseks."
Piiblisalm ütleb ka:
"Olen meeleldi nõtrustes, kuna selles tuleb esile Jumala vägi."
See on põnev.
Piiblis on minu jaoks ka üks üllatav salm:
"Nagu Jeesus on, sellised olete teiegi siin maailmas."
Jeesus saab inimeseks, meie inimlikkuses,
elab meie elu,
sööb ja joob koos jüngritega, elab igati argist elu.
Siiski teeb Ta kogu aeg imesid, mida vaid Jumala Vaim suudab teha.
Läbi aegade on olnud ka nii, et kui kusagil on mõni vägev nõid,
siis teda austatakse ja kardetakse,
tuuakse kingitusi, ohverdatakse jne.
On olemas igasugu võimu kasutavaid ja imesid tegevaid vägevaid isiksusi,
juhte ja karismaatilisi isikuid,
kes võivad saada Jumala koha inimese elus.
Nii võib juhtuda ka usklikega.
Nagu juhtus Apostlite tegude 14. peatükis.
Seal oli Lüstra nimeline koht.
Seal oli jalutu, kes kuulas Pauluse jutlust.
Temas tekkis usk, et Jumal suudab ta terveks teha.
Paulus nägi seda ja ütles: "Tõuse püsti!"
Mees sai terveks ja inimesed imestasid.
Nüüd kuula, mida lüstralased seal koha peal ütlesid:
"Jumalad on inimeste sarnastena tulnud alla meie juurde."
Nad hüüdsid Barnabast Zeusiks
ja Paulust Hermeseks, sest tema pidas kõnet.
Linna ääres asuva Zeusi templi preester
tõi härgi ja lillevanikuid värava ette
ja tahtis koos rahvaga neile ohverdada.
Aga kui apostlid Barnabas ja Paulus seda kuulsid,
käristasid nad oma rõivad katki
ja tormasid rahvahulga sekka, hüüdes: Mehed, miks te seda teete!
Meiegi oleme teiesugused nõdrad inimesed,
ja me kuulutame teile evangeeliumi,
et te pöörduksite tühjadest asjadest elava Jumala poole,
kes on teinud taeva ja maa ja mere ja kõik, mis nende sees on."
Nad ütlesid kohe, et nad pole mingid jumalad.
"Me pole Zeus ega Hermes, vaid tavalised inimesed."
Aga lugu jätkub sellega, et nad said kõvasti kolki.
Uus tõlge kasutab toredat mõtet: "tühistest jumalatest tuleb pöörduda."
Jeesus pole siin maailmas tühine.
Tema ees ei lömitatud, Ta ei tahtnud seda.
Ta tahtis olla inimene teiste seas.
Siiski tegi Ta pööraseid asju.
Samal ajal tõstis Ta inimese väärtuse Jumala tasemele,
kui nii võib öelda,
et inimesel oleks väärtus.
See, mida lugesid, on põnev.
Mõnikord inimesed vaatavad sind kui Jumalat
ja järgmisel hetkel tümitavad.
Kes me siin maailmas siis oleme?
Vahel ollakse meist vaimustuses, aga järgmine kord aetakse jälle ära.
Et siis vahel jääb segaseks, mida inimesed meist arvavad?
Siiski on me elu selleks, et tuua au Jumalale;
et olla Tema nägu nii heas kui halvas.
Võib-olla toon nüüd sobimatu näite,
kuid kui oleme kirikus ja keegi mängib ilusti,
siis inimesed ei tea, kas tohib plaksutada või mitte?
Tavalisel kontserdil võib plaksutada.
Kui aga kirikus plaksutatakse, siis muusik ehmatab ära.
Ta ütleb: "Ei, aitäh, see polnud mina, see oli Jeesus!"
või mõne muu imeliku repliigi.
Me peame aru saama, et Jumal tegi meid hinnaliseks;
et meis on Jumala DNA ja Tema olemus.
Nii et meil on ka õigus võtta vastu kiitust.
Jeesus tegi oma kodu meie südamesse.
Tuleb omaks võtta, et Jeesus tõesti elab me südames.
Ta tegutseb meis ja meie kaudu.
See on huvitav teema.
"Vaata meie peale!"
Kas me võime öelda seda sama teile, kes te vaatate ja kuulate meid
ja kellele me tahame kuulutada head evangeeliumit Jeesusest,
kes aitab ja tervendab.
Täna kuulutasime sulle seal diivanil: "Ole rahulik, sest Jumal on sinuga!
Ta õnnistab sind
ja tahab puudutada sind oma tervendava käega."
See on tõde.
"Vaata meie peale!"
Pean tõdema, et ma ise vaatan küll enda ümber.
On isikuid, kes mingil hetkel mu elus inspireerisid mind.
On teatud pastoreid, jutlustajaid või teisi usklikke,
kelles ma näen mingit Jeesuse sarnasust.
Ma näen midagi, mis toidab mu sisemust -
seda janu Jumala järele.
Ma tahan näha Jeesust ilmumas ja esile tulemas me eludes.
Seda, et taevas tuleb kohale just siia.
Jumala Sõna ütleb,
et usklik peaks pidevalt muutuma Jeesuse sarnaseks.
Aust ausse nagu Jumala Vaim meid muudab.
Püha Vaim muudab meid.
Ma näen samamoodi seda,
et vahel ma kogen kedagi teatud moel:
"Vau, vaata, kuidas ta räägib!"
Tekkib austus ja ma hindan kedagi väga.
Aeg ja elu on õpetanud, et:
"Olgu, teda ma olen juba pikka aega kuulanud,
nüüd see hakkab mind ärritama."
Inimlikkus poeb sealt läbi.
"Temagi on kõigest inimene."
Hetkel saan sellelt inimeselt just nii palju vastu võtta,
kuna ta on olnud eeskujuks,
öelnud midagi sügavat, õpetanud midagi,
demonstreerinud Jumalariigi imesid ja väge
ja ma saan sealt väga palju.
Samas näen, et ta on ka kõigest inimene.
Nüüd hakkab saade lõppema.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (7 eur). Aitäh!
Nägemist!
Tõlge: Külli Kuusk