Õpetussõnades öeldakse,
et nagu inimene mõtleb, selline ta on.
Mida me peaksime endast mõtlema?
Kuidas mõtlemine mõjutab seda, millised me oleme?
Kes me tegelikult oleme?
Meele uuendamine
Läbimurre
Uussünd
Muutus
Kultuurimuutus
Arusaamine
Loovus
RENESSANSS
Mul on üks vägev piiblilause.
Ma leidsin selle Efeslastele 2:10
"Meie oleme tema teos."
"Teos" tuleb kreeka sõnast "poiem",
mis tähendab ka tegijat, luuletajat.
Sellest tuleb idee,
et me oleme Jumala luule.
Ingliskeelsest piiblitõlkest tuleb selliseid mõtteid,
et meie oleme Tema meistriteos.
See võtab põhja alt sellelt,
et ma pole mittekeegi, ma ei kõlba kuhugi -
kes sa mõtled end olevat!
Selle võib mõtlemisest täiesti eemaldada.
Me saame aru, et Jumal on meid loonud
ja teinud meist midagi head.
Pattulangemine lörtsis palju asju ära.
Aga Kristus tõi meid tagasi sinna kohta,
kus on meie identiteet Jumala meistriteosena.
Me oleme meistriteosed.
See mõte, et Jeesus tuli siia
ja maksis oma verega hinna meie eest,
ei ütle seda, et me oleme odavad ja pahn.
Ma ei kujuta ette,
et keegi läheks kuskilt firmast ostma paarituhandest autoromu
ja viskaks letile 50 000 eurot, öeldes:
"Tahan seda parsat sealt! Siin on 50 000."
Sama raha eest saaks teistsuguse auto.
See oleks hullumeelne hinnavahe.
Kas see on nüüd suurem hind kui Jeesuse veri?
Kas universumis on suuremat hinda kui Jeesuse veri?
See näitab meie väärtust.
Kõikväeline Jumal andis oma kõige kallima.
Ta andis oma Poja, kes valas meie eest oma vere.
Meie oleme Jeesuse hind,
Tema vere hind.
Jumal näeb meid sama väärtuslikuna,
sama tähtsana, sama kallina.
Ja ikka me laulame vana laulu:
"Sa oled nõus minu, kõlvatu juures elama."
Justkui Jumal napilt suudaks meid välja kannatada,
justkui oleme võimatud Ta jaoks.
Kirjeldasid enne just teistsugust sõnumit,
et me pole võimatud räbalad Jumala silmis.
Mulle tundub, et see, mida Jumal ütleb ja mida ise mõtlen,
on kilomeetreid eemal üksteisest.
Jumal ütleb: "Sa oled meistriteos, tore ja kallis."
Ise mõtlen, et miks ma tunnen raskust ja võimetust?
See on väljakutse -
saavutada see, mida Isa meie kohta ütleb.
Kas meile pole jutlustatud, et me ei kõlba kuhugi
ja mingi kristlik alandav õpetus on meid sellesse vedanud?
Ma tean ühte, kes nii õpetab - Saatan.
Saatan on vendade süüdistaja.
Meist ta ei hooli üldse.
Ta ei armasta meid, vaid ta vihkab meid.
Kui mõelda, siis kus iganes kuuled viha häält -
eneseviha, lähedaste vastast viha, vastikust - mida iganes sellist,
siis küsi endalt, kas need on taevase Isa tunded?
Kui uurime Piiblit, siis sealt leiame alati tõe,
mis on me tunnetest üle.
Tõde teeb meid vabaks.
Tõde on ilmutus,
mille Jumal annab meie südamesse selle kohta, kuidas asjad tegelikult on.
Selle kohta öeldakse 2 Korintlastele 5, salmis 17,
mis on pöördumise tulemuseks:
"Kui keegi on Kristuses, siis ta on uus loodu."
Rääkisime teosest.
"Vana on möödunud", mis tähendab,
et meie patune identiteet on minema visatud.
Nüüd on meil uus identiteet
ja see on armastatud, heakskiidetud, tore -
meie uus identiteet.
Mõtlesin, et me peame uskuma seda, mida Jumala Sõna meist räägib.
Aga kui me nii ei tunne, mis siis?
Peame usus sinnapoole püüdlema,
aga isiklikult olen kogenud seda,
et olen hüljatud, unustatud, tähtsusetu,
tundnud suurt häbi.
Ühes kohas on tõde, aga siis ma tunnen ka Isa armastust.
Ma tunnen seda armastust, mida olen taga nutnud
ja igatsenud kogu oma elu.
Jumal saab tegutseda ka me tunnetega.
Ma ei pea iga päev kümmet kirjakohta lugema,
mis on ka oluline,
kuid Jumal tahab tulla me tunnetesse.
Kui elu on meid katki teinud,
kui olukorrad on pannud meid halba valgusesse,
siis usun, et Jumala armastus murrab läbi.
Ka tunnete tasandil.
Saatan on meie süüdistaja,
ta on meie peale kade.
Ta oli alguses valguse vürst,
aga ta saadeti maa peale, kuna ta läks kadedaks.
Nüüd ta vihkab inimesi, kellel on lähedasem suhe kui temal.
Sellepärast ta varastab, tapab ja hävitab
inimlikkuse, suhted, soojuse ja armastuse.
Kui kadunud poeg hakkas mõtlema, siis oli Saatan platsis:
"Ära mine koju!
Sa ei saa koju minna, sa haised nagu seasitt!"
Mida sa nüüd telekas ütlesid?
Aga ta ju haises nii!
Ta läks koju ja mis juhtus?
Ta sai uued riided, sandaalid, sõrmuse ja talle korraldati pidu.
Poeg räägib halvast, aga isa korraldab peo.
Isa ütles Saatanale: "Ole vait, see on minu poeg!
Ma armastan oma poega ja nüüd on pidu."
Kuivõrd palju mõjutab me identiteet seda,
kuidas me Jumalale läheneme, kuidas ennast ja teisi näeme.
See mõjutab kõike.
Mulle meenub näide,
kui üks mu tuttav nägi minu kohta unenäo.
Ma sain beebitüdruku ja ta tuli mind haiglasse vaatama.
Ma ei hoolinud beebist üldse.
Silitasin midagi kaenlas ja järsku hüppas sealt ära põrsas.
Mõtlesin, et sellest ma küll aru ei saa.
Järsku tundsin, kuidas Isa justkui ütleks,
mida Ta selle unenäoga mõtles.
Ma olen Tema tütar.
Põrsas oli minu identiteet.
Ma olen hüljatud, unustatud, teisejärguline.
Mul on häbi, ma olen läbi kukkunud.
Jumal aga ütles: "Ei. Ma olen sind tütreks teinud."
Samas tuli meelde see, et otsekui kuldrõngas sea kärsas
on ilus naine, kel puudub peenetundelisus!
Me oleme küll kaunid igaüks on meistriteos,
aga kui me oma identiteeti ei mõista,
siis tunneme end haisva, räpase ja halvana.
Isa tahab anda meile uue identiteedi,
pojale uued riided.
Kas me mitte ei ela häbi-kultuuris me armsas Soomes?
Me häbeneme minevikku ja oma mina.
Ma märkan enda juures seda,
et mõnikord olen nii maadligi,
et ei taha kedagi näha.
Ma saan aru, kui sa ei taha metroos kellegi kõrval istuda,
või bussipeatuses on meeter teisega vahet.
Ma tahan eralduda, olla endaga kahekesi.
Kas meid painab mingi häbi või süüdiolek?
Ma ei tea, kuidas kõik inimesed mõtlevad,
aga negatiivsus on tihti inimeste põhiseisukoht.
Meil on täiesti positiivseid inimesi,
kes on saanud vastava kasvatuse või on loomult sellised.
Kui me nüüd tõsiselt mõtleme,
siis me ootame rohkem halbu kui häid uudiseid.
Me näeme läbikukkumisi rohkem normaalsusena.
Kui ma ütlen sulle midagi negatiivset,
siis ma vajan negatiivse parandamiseks
seitse korda enam positiivset.
Selle on psühholoogid ja muud sellised välja selgitanud.
Mis suunas me usklikena liigume?
Me näeme seda pattu siin kogu aeg.
Olen lugenud Piiblit patuse prillidega.
Siis ma näen ennast seal kogu aeg: "Lihalik ei päri jumalariiki,
jumalatud saavad hukka."
Aga kus mina siin olen?
Ma näen endas pattu, vigasid ja kõike muud.
Kuidas selle eest põgeneda?
Piiblis, kirjas Roomlastele, ütleb Paulus,
et kiitus Jumalale Kristuses,
et ma pääsen ära sellest probleemist.
Selles peitub identiteedi vahetamise mõte.
Kuidas ma saan uue loodu paremaks versiooniks?
Selle üle peab mõtlema.
See vajab natuke Piibli tõe kuulutamist me elus.
Saagem aru, et probleem pole vana inimene.
Meie probleem pole patt,
vaid meil on üks probleem.
Probleem on selles, kuidas ma õpin elama uue looduna?
Kuidas ma õpin elama nii, et Vaimu vili valitseb mu elus?
Seda saab harjutada.
Siis see on positiivne lähenemine muutusele, mis on näha me elus.
Ma hakkasin uurima seda kohta, mis ütleb, et armastuses pole hirmu.
Selle mõte on selles,
et kui armastuses pole hirmu,
siis armastus peletab ka häbi ja süüdioleku
ning asemele tuleb arm.
Armu prillid. Me vahetame prille.
Viimati rääkisime Jeesuse sarnasusest.
Jeesuse sarnasus meis on see,
et aktsepteerime end Jumala loodud imena.
Inimene, kes on endaga sina peal ja positiivne,
tõmbab teisi ligi.
Mul on kergem olla nende kõrval, kes end aktsepteerivad,
sest siis nad teevad seda ka minuga.
Kui me kogeme läbikukkumist ja häbi,
siis me ei taha teiste juurde minna.
Me mõtleme, et armastus on tingimuslik.
Heaks kiidetakse siis, kui kõik õnnestub,
kui kõik on super.
Kui ebaõnnestun, siis keegi ei armasta mind.
Ka Jumal mitte.
Me mõtleme nii ka Jumalast.
Jumal on täiuslik armastus, see peletab hirmu.
Kas mäletad vanemat venda kadunud poja loos?
Ta oli pahane, et polnud saanud oma pidu teha.
Mida Isa vastas?
"Kõik on kogu aeg sinu oma olnud, miks sa seda ei kasutanud?"
Ta oli teadlikult pannud end olukorda,
kus ta ajas oma rida ning Isa külmkapiga polnud asja.
Nüüd veel see, et me ei oleks isekad,
mõeldes, mis meis on ja mis meie oleme.
See pole kõige suurem muutus.
Vaid kui me näeme Jumalat sellisena, nagu Ta on.
Näiteks 2 Korintlastele 3:18 ütleb nii:
"Meid kõiki, kes me katmata palgega
vaatleme Issanda kirkust peegeldumas."
Nagu peeglist - ma arvan, et see tähendab kirjasõna.
Siin on peegel,
kus me Püha Vaimu valgusega hakkame nägema Jumala südant
nagu Tema on.
Siin öeldakse:
"Muutume samasuguseks kujuks aust ausse nagu Issanda Vaimust."
See on väeline Sõna.
Meie muutus inimesena,
see, et muutume enda paremaks versiooniks,
saame selleks, kes juba oleme, nagu Isa meid näeb.
Meil peab olema Tema pilt meist, et olla Temaga nõus.
See on meelemuutus ehk meeleparandus.
Ma pöördun enda mõtetest, mis ma arvan end olevat
ja küsin: "Isa, mida sina minust arvad?"
Ma võtan selle omaks.
Püha vaim mõjutab, nii et ma muutun Tema sarnaseks.
Katmata palgega,
mitte nagu Aadam ja Eeva,
kes paradiisis järsku peitu läksid, kuna olid alasti.
"Ma olen alasti ja siin ma olen. Nii ma end näen.
Ma häbenen ennast ja seda, mida olen teinud.
Siin ma olen, näita ennast."
Mulle meeldib see, et katmata palgega, mitte peidetuna.
Pingutan, et olla hea.
Püha Vaimu esiletoomine on siin väga tähtis.
Püha Vaim toob esile muutuse.
Mida enam Püha Vaimuga aega veeta -
Piibliga, selle peegliga -
seda enam hakkab muutus meis mõjuma.
Mulle tuli kohe meelde, mida jüngrid tegid,
kui Jeesus läks taevasse
ja Püha Vaim tuli maa peale.
Jüngrid rühkisid Jeruusalemma tänavail,
Peetruse vari langes haigete peale ja need said seal terveks
ning mitmed muud vägevad imed.
Jumala au oli kohal.
Kuidas neid iseloomustati?
"Need on need, kes olid Jeesusega."
Neid tunti Jeesuse järgi.
Nad olid Tema moodi.
See on võimalik kõigile.
Pole erilisi inimesi, kellega Püha Vaim räägib
või keda umal armastab.
Igaüks, kes ütleb: "Siin ma olen! Näita, kes ma sinu sõnul olen?"
Mida Ta teeb ühele, seda Ta teeb ka teisele.
Pole valitud tüüpe - neid, kes oleks vaimselt kõrgemal,
vaid see on kõigile soovijatele.
Isa ütleb: "Tule! Ma näitan, kes sa oled."
See on Ta südame kirg.
Kõik, mida Jumal tegi ristitööga kõigile,
siis see ongi meile kõigile.
Aga meil on oma isiklik suhe,
kus sina oled sina ja mina olen mina.
Sul on unistused, annid ja isiklik tunnetus,
kuidas Jumal sind juhib.
Jumal kutsus Pauluse, kõige juudima juudi,
et ta kuulutaks paganatele evangeeliumit.
Ei mingit mugavustsooni - ta oli parim mees selleks tööks.
Peetrus jäi juute evangeliseerima.
Me näeme siit seda,
et Jumal valmistas ristil
teatud õigused ja positsiooni meile kõigile.
Aga meil on elu, mida elame Temaga suhtes olles.
Ta kasutab meid iseendana.
See teema innustab meid.
Me jätkame järgmisel korral.
Uus vaatenurk: tee seda, mis sa oled.
Me saame aru, kes me oleme.
Järgmine kord vaatame, mida me oma identiteediga teeme.
Kui sulle meeldivad need saated, anna meile tagasisidet.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (7 eur). Aitäh!
Oled koos meiega mõtlemas nende tähtsate küsimuste üle.
Nägemiseni!
Tõlge: Külli Kuusk