Kes sa oled?
Kes sa arvad end olevat?
Kes sa tahaksid olla?
Kes sa võiksid olla?
Tere tulemast identiteedikriisi. Identiteedi renessanssi.
Transformatsiooni ja metamorfoosi.
Ehk siis megamuutusesse, sest me tahame muutust.
Siin saates me räägime tarkade sõnadega,
olemata ise targem kui sina, televaataja
Meele uuendamine
Läbimurre
Uussünd
Muutus
Kultuurimuutus
Arusaamine
Loovus
RENESSANSS
Tere tulemast saatesse "Renessanss"
Siin on paar Jani ehk Pellikka ja Liukkonen
ja mina olen Heikki Hilmo.
Selles saates tahame rääkida identiteedist - sellest, kes me oleme.
Tõde on see, et mida me endast või mida me Jumalast arvame,
see moodustab meie maailmapildi ning see kujundab me elukäiku.
Me ei saa teha asju, mida me ei usu, et saaksime sellega hakkama.
Me kanname sellist vilja ja tegutseme nii,
nagu me identiteet meid julgustab või käsib.
Algmõtteks loen Piiblist 1 Moosese 1:26 alates.
Jumala Sõna näitab meile pilti inimesest, Jumalast ja maailmast.
Midagi, mida me nüüd vajame oma identiteediks.
"Ja Jumal ütles: Tehkem inimesed oma näo järgi, meie sarnaseks,
et nad valitseksid kalade üle meres, lindude üle taeva all,
loomade üle ja kogu maa üle
ja kõigi roomajate üle, kes maa peal roomavad!”
Ja Jumal lõi inimese oma näo järgi, Jumala näo järgi lõi ta tema,
ta lõi tema meheks ja naiseks.
Ja Jumal õnnistas neid, ja Jumal ütles neile:
Olge viljakad ja teid saagu palju, täitke maa ja alistage see enestele;
ja valitsege kalade üle meres, lindude üle taeva all
ja kõigi loomade üle, kes maa peal liiguvad!”
Me saime nüüd pildi Jumalast, inimesest ja sellest maailmast.
Mul on üks viisijupp, kas ma tohin?
See pole küll Pellikka tasemel, kuid proovime.
Vaevatud, kui ussike, ma matkamees siin maa peal.
See tundub olevat kui mingi vaimuliku rutiin.
No ikka, sest see tuleb minu seest.
"Vaevatud, kui ussike, ma matkamees siin maa peal."
Võiksin öelda, et eeldavasti nii mitmetegi tunded
võivad olla sellel tasemel.
Aga kas sellega samastumine pole siiski liiast?
Ausalt öeldes on see viis,
mida ma pole enam aastaid suutnud laulda.
Mõnikord noore vaimulikuna sai seda matustel lauldud,
aga kui ma tahan elada, siis ikka elada! Mõistad sa mind?
Ja kui tahad elada,
siis igasugused vaevad ja ussimoodi elu ei huvita.
Aga pattulangemine tõi maailma inimese identiteedi moondumise;
inimese Jumala-pildi moondumise
ja inimese elu muutus mingil määral võrreldes Jumala algse eesmärgiga.
Lugedes Moosese raamatust me näeme,
milline oli inimese elu algus ja kuidas see arenes.
Me oleme ju pattulangenud maailmas.
Kas tead, mida Peetrus ütles
paar tuhat aastat peale maailma loomist?
1. Peetruse 2:9 "Teie aga olete valitud sugu,
kuninglik preesterkond, püha rahvas, omandrahvas,
et te kuulutaksite tema kiidetavust,
kes teid on kutsunud pimedusest oma imelisse valgusse."
See on Uuest Testamendist.
Pärast Jeesuse lepitustööd on toodud uus pilt sellest,
kes me oleme ja kes me saame olla.
Kui me tahame olla, kui me usume. On nii?
Siin ei räägitud ussikestest.
Küsin sinult - kelle sa arvad end õige olevat?
Kas me võime üldse sellist asja küsida?
Või kas me arvame endast äkki liiga palju?
Arvame endast liiga palju?
Mõni on ehk mõelnud, et ta on ainuke,
kellele Jumal ei saa patte andeks anda.
Peab tõdema, et selline inimene mõtleb endast ikka liiga palju.
Ta oleks siis otsekui nii suur inimene,
et ainult tema patud on Jumala jaoks andestamatud.
Mõnikord võin endast tõesti liiga hästi mõelda,
kuid ühte asja olen siiski mõelnud:
ma ei saa kunagi mõelda endast rohkem kui see,
mida Jumal minust mõtleb.
Kui ma teaksin, mida Jumal minust mõtleb...
Ta mõtleb, et ma olen tore ja imeline, et ma olen suurepärane, Tema loodu.
Ta on teinud minust teatud isiku,
kuigi eks igaüks meist on kasvanud ka siit-sealt veidi kõveraks.
Juutidel on selline tore mõte, millest annan edasi vaba tõlke:
Kui mitte mulle, siis kellele?
Ja kui mitte täna, siis millal?
Ja kui ainult mulle, siis kelle ma arvan end olevat?
Kui mul on Jumala ees õigus saada väga lahedaid asju
ja ma saan neid täna,
siis ma ei pea mõtlema,
et kunagi taevas, kui ma vaevatud mehena sinna pääsen,
siis seal taevas on midagi lahedat, vaid see on minu jaoks täna ja siin.
Kuid mitte ainult mulle, vaid sulle ja natuke ka Pellikka Janile.
Mõte peaks minema nüüd nii, et me otsime siin iseennast.
Me küsime, kes me oleme ja mida peaksime endast mõtlema.
Ja kui me räägime saate pealkirja kaudu,
milleks on "Renessanss",
siis eesmärk on tuua esile mõtte ja kultuuri muutus
selle kaudu, kuidas me asju näeme.
Uute mõttemallide omaksvõtmist.
Kui meil on need vanad mõttemallid: "Vaevatud matkamees, väike ussike",
aga ma olen samal ajal kristlane, uskudes et olen võidukas seltskonnas,
et ma olen võitjate poolel.
Et Jeesus on võitja ja kui olen Temaga, siis käin võidus.
Aga siis tõmbab keegi mind ikka allapoole:
"Ära arva endast midagi!" või "Kes sa arvad end õige olevat!",
siis inimene satub risttule alla.
Maailm kannab endas erinevamat sõnumit sõnum -
see, millises peres oled kasvanud,
need mõtted, mis sa koolist oled saanud stiilis:
"Sa oled evolutsiooni tulemus; sa oled juhus."
Jeesus ütles, et Ta on tulnud, et meil oleks elu ja seda ülirohkesti.
Jeesus ütles, et varas on tulnud varastama, tapma ja hävitama.
Kogen, et meie vaenlane Saatan tahab hävitada meie identiteeti;
meie mina, meie isiksust
ja kui võimalik, nullida ära kogu selle hea,
mida Jumal on sinu ja minu ellu toonud.
Sa tead ju seda ütlust: "Sa muutud oma seltskonna sarnaseks."
Kui kristlased mõtlevad, et nad on vaid vääritud ussikesed siin maa peal
ja varsti on meie ümber ussikeste kari, siis me olemegi kõik ussikesed.
Aga see ei ole Jumala tahe.
Ei taha siinkohal kalduda eduteoloogiasse,
sest see on omaette teema,
aga ma ei ole evolutsiooni juhus, vaid revolutsioon.
Olen Jumala revolutsiooni tagajärg selles maailmas.
Ütlen veel paar asja ja siis tahan kaasata ka Janit meie vestlusse.
Lähtepunkt on selles, kes on meid loonud
ja kui Ta on meid loonud oma kuju järgi,
siis kas Ta on siis suur uss, kui me nüüd kõik oleme ussikesed?
Ei, me ei saa sellise identiteediga elada.
Tema on majesteet, kuningas, maailma looja, Jumal, kõikvõimas.
Tema on armastus.
Ta on loonud meid oma armastuse sihtmärgiks.
Vastu võtma ja välja andma seda armastust.
Ja kui mu identiteet tuleb tõesti Tema käest,
siis Uues Testamendis räägitakse, et usklikena kutsutakse meid olema
meie Taevase Isa järgijad nagu kallid lapsed.
Kogu meie identiteet ja mõttemaailm peaks saama vormitud selle kaudu,
kes on Tema ja mida Tema on meie jaoks plaaninud.
Ma lähen nüüd siinkohal oma jutuga julgelt edasi,
rääkides natuke ka loomisest
ja sellest eesmärgist, mille Jumal meisse pani.
Usun, et Jumal kirjutas inimese DNA-sse,
et sind on määratud valitsema;
et sind on määratud võtma asju enda valdusesse.
Jumal ütles Aadamale ja Eevale,
et nad hoiaks ja hariks Eedeni aeda, kuna see oli neile antud.
Aga religioossuse tõttu on sellest midagi kaduma läinud,
kui öeldakse, et inimene ei saa midagi parata.
"Kui Jumal tahab, siis Ta teeb, aga kes sina arvad end olevat?"
Ma usun, et meie kutse on täielikult oma meelt uuendada.
Meie kutse on uuendada oma sisemist maailma,
nii et me hakkame nägema
ja hakkame elama nii, nagu Jumal meid näeb
ja nii peaksime ka ennast nägema.
Mis sa sellest arvad, Jani?
Mul on ettekujutus sellest, mis on juhtunud igaühega meist.
Vanas Testamendis läks Iisraeli rahvas
Egiptuse orjusest tõotatud maale.
See lugu ei ole ehk kõigile tuttav,
aga Iisrael oli 430 aastat Egiptuse orjuses.
Ta kasvas üles, tundes end orvuna.
Neil ei olnud mingit õigust valitseda ega elu nautida.
Nad olid orjuses, kuni Jumal kutsus nad välja kõrbesse.
Piibli järgi oli kõrberännak selline aeg,
kus Iisraeli kanti, nagu isa kannab last.
Õpiti justkui isadust.
Kui Iisrael hakkas nurisema, et neil pole vett,
siis Jumal andis vett.
"Meil pole süüa", siis Jumal andis süüa.
Kõige eest kanti hoolt, kõik oli olemas.
Selle eesmärk oli õppida uuesti tundma oma identiteeti,
et sa ei ole orb, vaid et sinu eest hoolitsetakse.
Aga see ei olnud veel see parim.
Kui sul on identiteet, siis sa ei jää kõrbesse,
nii et nad läksid tõotatud maale, kus voolas piima ja mett
ja kõikvõimalikku rikkust.
Sellist head elu, kus kõik põllud ja linnad olid valmis,
et Iisrael saaks rahvana esile tõusta.
Mõelgem, et see on ka meie elu sel hetkel, kui õpime tundma Jumalat.
Me ei jää vaid sellele tasandile, kus me identiteet kasvaks,
vaid meid on kutsutud vallutama tõotatud maad.
Me lihtsalt ei peegelda mingit ufot,
vaid me kiirgame valgust, mis meis on.
Kas siia sobiks mõni laul?
Taevast on sündinud, sinu sarnane ärganud
Õige inimesena saan Su naeratust näha
Enda eest hoolitseda võin
Olla oma Isa süles
Vaba olen orvuks olemisest
Istutatud mind on südamesse
Ülevoolavasse armastusse
Sinus ei ole häbi, unistused on täitunud
Istutatud mind on südamesse
Ülevoolavasse armastusse
Sinus ei ole häbi, unistused on täitunud
Iga päev on Sinu rõõm Su silmatera
Rõõmuga jälgid minu kasvamist
Muutun aust ausse
Puhkeb õis
Taevane lootus
Olen Isa sarnane
Jani näide võttis nii hästi selle mõtte kokku:
inimkond oli kutsutud
nagu Iisraeligi kutsuti Egiptuse orjusest
tundma oma Jumalat.
Sinna kõrbesse.
Ja kui nad tulid valest identiteedist - sellest Egiptuse orjusest kõrbesse,
kohates seal Jumalat,
said nad teada, milline on Jumal ja mida Jumal võib teha.
Aga siis see ei jää nii, vaid Jumal ütleb:
"Nüüd te teate, kes mina olen,
aga ma tahan, et te ka teaks, kes teie olete.
Minge ja vallutage tõotatud maa!"
Seegi on huvitav, et välja saadeti 12 maakuulajat,
aga ainult 2 tulid tagasi, kelle suhtumine oli, et:
"See on käkitegu! Me vallutame selle tõotatud maa!"
10 neist aga arvas, et: "Ei, me oleme vaid kui ritsikad!"
Kas võib olla nii, et ka kogudus peab end sageli kui ritsikateks?
Me küll usume, et Jumal on vägev,
aga kas me usume, et ka meie oleme vägevad Jumala silmis?
See oli minu kokkuvõte teemast.
On muide veel teine tegelane, Kaaleb, kes on mulle mitmes asjas eeskujuks.
85-aastaselt ütles ta Joosuale: "Anna mulle see mäestik!"
Ta läks 85-selt mägesid vallutama, nii et vanus pole küsimus.
Me vallutame selle mäe koos!
Aeg on otsas.
Palume sul, kallis televaataja, jääda ikka koos meiega.
Sa võid toetada TV7 saateid, helistades 900 17 777 (kõne hind 7)
Täname sind kõigi meie poolt ja ole ikka sina ise.
Oleme muuseas vennad, ühe Isa lapsed.
Tõlge: Külli Kuusk