RABBI STEWART WINOGRAD Juutalaisen kansan herääminen 1/2
Shalom Jerusalemista!
On ilo olla täällä tänään TV7-mispochan kanssa.
"Mispocha" on hepreaa. Se tarkoittaa perhettä.
Tahdon kiittää Marttia, Mirjaa ja koko TV7-tiimiä siitä, -
että saan kertoa, mitä Herra on tehnyt kauttamme -
ja Reach Initiative International -työn kautta. Olen Stewart Winograd -
ja tässä on vaimoni. - Chantal Winograd. Tämä on ilo.
Yhdessä olemme parhaita ystäviä ja työtovereita.
Olen Jeshuaan uskova juutalainen.
Kasvoin sekulaarissa juutalaisperheessä.
Kun olin 25, Jeshua löysi minut ja muutti elämäni täysin.
Olen vihitty juutalainen rabbi messiaanisten seurakuntien liitossa.
Vaimonikin on vihitty seurakunnanpalvelija.
Olemme perustaneet yhdessä Reach Initiative International -järjestön.
Olemme tehneet työtä Itä-Euroo- passa, eritoten Valko-Venäjällä, -
sekä Intiassa, Israelissa ja monessa muussa maailman paikassa.
Valko-Venäjä, Intia ja Israel ovat työmme painopistealueita.
Vuosia sitten, vuonna 1994, -
saimme Jumalalta kutsun työhön Valko-Venäjälle.
Asuimme New Yorkin osavaltion poh- joisosissa neljän lapsemme kanssa.
Olimme perustamassa messiaanista seurakuntaa.
Johdin toista seurakuntatyötä.
Herra kutsui meidät Valko-Venäjälle, -
Venäjän ja Puolan väliin, perustamaan messiaanisia juutalaisia seurakuntia.
Kun kerroin isälleni, että meitä kutsutaan Valko-Venäjälle, -
hän kertoi minulle ensi kertaa elämässäni, -
että jotkut esivanhempamme tulivat Valko-Venäjältä.
Olimme olleet evankeliointimatkalla -
elokuussa 1994 Minskissä.
Minsk on Valko-Venäjän pääkaupunki.
Huomasimme, että juutalaiset olivat hyvin avoimia sanomalle Jeshuasta.
Ymmärsimme, että Jumala kutsui meitä paimeneksi kansalleen -
johtamaan heitä takaisin kotiin tien, totuuden ja elämän kautta, -
Messias Jeesuksen kautta.
Saimme kutsun elokuussa 1994.
Se vahvistettiin lokakuussa 1994, kun Herra kehotti meidän kiirehtiä.
Saavuimme helmikuussa 1995 vaimoni ja neljän lapsemme kanssa -
Minskiin Valko-Venäjälle. Koska kutsu oli kiireinen, -
emme ehtineet etukäteen oppia kieltä emmekä kulttuuria.
Tiesimme, että Jumala oli kutsunut meidät.
Yhdessä Herran kanssa onnistui- simme, koska Hän oli siinä mukana.
Lähtö Valko-Venäjälle oli meille kutsu perheenä.
Ymmärsimme, ettei Herra kutsunut pelkästään Stewartia -
juutalaisten paimeneksi. Hän kutsui meitä perheenä.
Meistä jokainen palveli Häntä jollakin tavalla siellä -
nuorimmasta pojastamme, joka silloin täytti 9, -
vanhimpaan poikaamme, joka oli 14.
Lapsille se oli seikkailu, vaikka oli monia haasteitakin.
Minulle eräs haaste oli ruokkia lapsemme.
Neljä lastamme eivät olleet tottuneet sikäläisiin ruokiin.
Koska Tšernobylin ydinvoimala- onnettomuus vuonna 1986 -
oli vaikuttanut Valko-Venäjäänkin, -
emme olleet aivan varmoja, mitä ruokia oli turvallista syödä.
Ruokaostosten teko oli minulle pitkä ja vaivalloinen askare.
Se oli aivan erilaista kuin Yhdysvalloissa.
Ruokaostosten tekemiseen meni minulta kuusi tuntia.
Tulin kotiin neljän ruokakassin kanssa.
Sitten lapset kävivät ruoan kimppuun kuin nälkäiset sudet.
Päivän tai parin sisällä sama ruljanssi oli edessä uudelleen.
Minulle äitinä oli suurimpia haasteita -
löytää oikeat ruoat ja ruokkia perhe.
Ymmärsimme, että meillä oli pieni tehtävä -
Jumalan kansalleen antaman profeetallisen sanan täyttymisessä -
Raamatun termein "pohjoisessa maassa".
Jos lähtee Jerusalemista suoraan pohjoiseen, -
päätyy entiseen Neuvostoliittoon.
Se on asia, jonka vain Jumala saattoi tietää, -
silloin kun Jeremia profetoi. Luen Jeremian sanat kohta.
Vain Jumala saattoi tietää, että miljoonat juutalaiset -
olisivat suljettuina kommunistiseen ateistiseen imperiumiin -
ja että heiltä olisi riistetty uskonto, perinteet ja kulttuuri.
Hänen piti julistaa, että kun 70 vuotta on kulunut, -
kommunistinen imperiumi romahtaisi. Ovet avautuisivat.
Hän täyttäisi sanan, jonka Jeremia puhui Jer. 16:ssa.
Luen sen. Jeremia 16:14―16: -
"Sentähden, katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin ei enää sanota: -
'Niin totta kuin Herra elää, joka joh- datti israelilaiset Egyptin maasta', -
vaan: 'Niin totta kuin Herra elää, -
joka johdatti israelilaiset pohjoisesta maasta ja kaikista muista maista, -
joihin hän oli heidät karkoittanut'.
Sillä minä palautan heidät heidän omaan maahansa, -
jonka minä annoin heidän isillensä.'"
Tämä lupaus toteutui, kun yli miljoona juutalaista -
teki alijan ja muutti Israeliin entisestä Neuvostoliitosta -
kommunistisen imperiumin kaatumisen jälkeen v. 1989―90.
Profetiassa on eräs toinenkin mielenkiintoinen osa.
Jumala on käyttänyt sen toteuttamisessa meitä ja muita.
Jer. 16:16: "'Katso, minä käsken tule- maan monta kalastajaa, sanoo Herra,-
ja ne heitä kalastavat'".
Herrahan on kutsunut meidät kaikki ihmisten kalastajiksi, -
meidät kaikki, jotka rakastavat Jeshuaa ja ovat uudestisyntyneet.
Jumala kutsui meidät entiseen Neu- vostoliittoon, Minskiin Valko-Venäjälle-
perustamaan messiaanisen juutalaisen seurakunnan -
ja kalastamaan juutalaiskansaa rakastavalla sydämellä, -
jossa palaa Jeshuan sydämiimme painama rakkaus.
Tahdon kertoa hieman, -
millaista juutalaisten elämä on ollut Valko-Venäjällä -
sadan viime vuoden aikana.
Vuonna 1890-luvulla juutalaiset kokivat pogromeja, väkivaltaa, -
sekä paljon vainoja ja vaikeuksia.
Niitä oli kaikkialla alueella, josta myöhemmin tuli Neuvostoliitto.
Miten juutalaiset päätyivät Valko- Venäjälle, Venäjälle ja Ukrainaan?
Kun Länsi-Euroopassa oli vainoja, juutalaiset muuttivat Itä-Eurooppaan.
Tsaari ei halunnut heidän levittäytyvän kaikkialle Venäjän imperiumiin.
Hän siirsi heidät "Venäjän juutalaisten asuinalueelle", -
joka ulottui Liettuasta ja Valko- Venäjältä Moldovaan ja Ukrainaan.
1900-luvun alussa Valko-Venäjän asukkaista 40 % oli juutalaisia.
Monien Valko-Venäjän kaupunkien asukkaista yli 50 % oli juutalaisia.
Juutalaisten elämä kukoisti Valko-Venäjällä.
Juutalaiset tulivat hyvin toimeen valkovenäläisten naapuriensa kanssa.
Vuosina 1921―23 jiddish oli jopa Valko-Venäjän virallinen kieli.
Kun kommunismin aika alkoi, -
esimerkiksi Minskissä oli kymmeniä synagogia, -
monia juutalaisia teatteriryhmiä, tanssiryhmiä ja sanomalehtiä.
Juutalainen kulttuuri kukoisti.
Sitten Kommunistihallinto hävitti systemaattisesti -
kaikki merkit juutalaisesta elämästä.
Silti jokaisen juutalaisen passissa oli merkintä juutalaisuudesta.
Se takasi vain sen, että heitä vainottaisiin -
eivätkä he pääsisi arvostettuihin työpaikkoihin tai yliopistoihin.
Niin kommunistihallinto toimi.
Toisen maailmansodan aikana -
Valko-Venäjällä toimeenpantiin hirvittävä holokausti.
Valkovenäjän kansalaisista joka neljäs murhattiin.
Valko-Venäjän maaperällä murhattiin julmasti 800 000 juutalaista.
Se oli katastrofi ja erittäin kauhea tragedia.
Selviytyneet ja paenneet palasivat sodan jälkeen.
Juutalaisten uskonto, perinteet ja kulttuuri oli hävitetty.
Kun rautaesirippu repesi vuonna 1989, -
juutalainen elämä alkoi hiljalleen asettua ennalleen.
Yksi juutalaisyhteisön johtaja Valko-Venäjällä -
pitää sitä osittain Chantalin, minun ja tiimimme ansiona, -
kun autoimme asettamaan ennalleen juutalaista elämää Valko-Venäjällä.
Chantal käynnisti hienon taide- ja käsityöosuuskunnan.
Seurakuntamme nimi Minskissä on Brit Chadasha, Uusi liitto.
Seurakuntalaisista monet saivat elantonsa -
osuuskunnan kautta tekemällään työllä.
Kun muutimme Valko-Venäjälle vuonna 1995, -
keskipalkka oli 60 dollaria kuukaudessa.
Se ei riitä edes pariskunnan ruoka- menoihin. Monet olivat aliravittuja.
Kun saavuimme, muistan ajatelleeni, -
että tehtävä on kovin suuri.
Miten opettaisimme ihmisille heidän juutalaisuudestaan -
ja miten opettaisimme heitä tuntemaan Messiaansa?
Oli myös käytännön asioita. Työsarkaa oli paljon.
Herra auttoi meitä opettamaan heille Messiaasta -
sekä juutalaisista juurista Messiaan valossa.
Se on ollut mahtava työtilaisuus.
Monet juutalaiset, jotka tulivat Herran luo seurakunnassamme, -
tulivat tuntemaan Herran ja juutalaiset juuret samaan aikaan.
Muistan erään holokaustista selviyty- neen, joka tuli tuntemaan Herran.
Hän kertoi, että häntä oli aina hävettänyt olla juutalainen.
Hän yritti aina salata juutalaisuutensa, vaikka se näkyi hänen kasvoiltaan.
Se oli hänelle vaikeaa. Hän vihasi kokemiaan vainoja.
Hän ei tiennyt, miksi hän oli juutalainen.
Kun hän oppi juutalaisuudesta ja kuuli, miksi juutalaiset ovat valittu kansa, -
hän alkoi kokea ylpeyttä taustastaan.
Kun hänestä tuli uskova, häntä ei enää hävettänyt olla juutalainen.
Muistan erään erev shabbat -sapattiaterian.
"Erev" tarkoittaa iltaa. Se oli perjantai-illan ateria.
Se on yleinen perinne juutalaisten keskuudessa kaikkialla maailmassa.
Valkovenäjänjuutalaisista suurin osa ei ollut ikinä nauttinut sapattiateriaa.
Yhdellä sapattiateriallamme oli -
holokaustista selviytyneiden liiton johtaja, varajohtaja -
sekä johtajan vaimo ja muita juutalaisyhteisön johtajia.
He kertoivat, että se oli heidän elämänsä ensimmäinen sapattiateria.
Kun istuin huoneessani hiljaa sapattiaterian jälkeen, -
itkin sitä, että juutalainen elämä oli sillä tavalla riistetty kansaltani.
Samalla olin iloinen, että Jumala käytti meitä tällä pienellä tavalla -
juutalaisen elämän ennalleen asettamisessa kansallemme.
Se ei ollut päätavoitteemme. Päätavoitteemme oli se, -
että juutalaiset ja muut kansat, joita Jumala johdatti tiellemme, -
tulisivat tuntemaan Messias Jeshuan rakkauden ja pelastuksen.
Hän on heidän sielujensa rakastaja. Häneltä tulee syntien anteeksianto.
Hän parantaa sydämemme haavat ja antaa meille tarkoituksen.
Sapattiaterioidemme tarkoitus oli luoda ilmapiiri, -
jossa Pyhä Henki, Ruach haKodesh, -
saa puhua ihmisille ja hoitaa heitä, -
samalla kun osoitimme heille rakkautta yksi kerrallaan.
Se on tärkeimpiä toimintatapojamme -
Reach Initiative International -työssä.
Sanomme aina, että Chantal ja minä haluamme mallintaa ja mobilisoida -
opetuslapsemme rakastamaan ihmisiä Jumalan valtakuntaan yksi kerrallaan -
toteuttamaan kultaista sääntöä, "Rakasta lähimmäistäsi kuin itseäsi".
Evankeliointi ja evankeliumin julista- minen tuntuvat monista vaikeilta, -
mutta me kaikki voimme rakastaa ihmisiä Jumalan valtakuntaan.
Jumala on armossaan siunannut työtämme Valko-Venäjällä.
Kun muutimme sinne, -
meillä oli näky messiaanisen seurakunnan perustamisesta Minskiin.
Ihmiset sanoivat, että olisimme siellä pari kolme vuotta, -
kasvattaisimme johtajat ja jättäisimme seurakunnan heille.
Kasvatimme kyllä johtajia, -
mutta heistä moni teki alijan eli muutti Israeliin. Olemme siitä iloisia.
Valko-Venäjän seurakunnistamme yli 50 ihmistä asuu nyt Israelissa.
Heistä monet suorittavat asepalveluksen Israelissa, -
kuten tyttäremme ja poikamme.
Jumala oli meille armollinen. Näky jatkoi laajenemistaan -
yhdestä seurakunnasta Minskissä -
seitsemään seurakuntaan Valko-Venäjän tärkeimmillä alueilla.
Vuosien aikana Jumala on auttanut meitä -
tekemään opetuslapsia ja varustamaan uskovia työhön.
Yli 400 ihmistä on syntynyt uudesti -
ja käynyt kasteella. Nyt he kasvavat Herrassa.
Heistä puolet on juutalaisia. Asuimme Valko-Venäjällä 12 vuotta.
Luvut ovat sittemmin kasvaneet. Muutimme Valko-Venäjältä v. 2007.
Kahdentoista vuoden aikana yli 200 juutalaista, yhteensä 400, -
kävi kasteella, ja nyt he kasvavat Herrassa.
Kokonaisia juutalaisperheitä tuli tuntemaan Herran.
Chantal, muistanet ensimmäisen kokouksemme isossa salissa.
Kutsuimme ihmisiä sinne. Kokoukseen tuli parisataa ihmistä.
Sitä edelsi suuri "Kuule, Israel" -festivaali.
Parisataa ihmistä tuli paikalle.
Saarnasin Jumalan rakkaudesta ja uudestisyntymisestä.
Julia tuli Jumalan valtakuntaan sinä päivänä.
Julia on juutalainen nainen ja muusikko.
Nykyään hän on pääseurakuntamme ylistyksenjohtaja Minskissä.
Meillä on nyt neljä seurakuntaa Valko-Venäjällä.
Tavoitteenamme on yhä seitsemän.
Julian mies Volodja tuli Herran luo seuraavassa kokouksessa, -
sitten äiti Tamara, Tamaran sisko, Tamaran poika ja Julian sisko Dima.
Jumala teki ihmeen ja paransi Diman silmät.
Sitten heidän isoisänsä tuli Herran luo.
Volodjan ja Julian lapset ovat tulleet Herran luo, samoin Volodjan äiti.
Kokonaisia juutalaisperheitä tuli Herran luo alkuaikoina. Ihmeellistä.
Toden totta.
Oli mahtavaa nähdä kokonaisia perheitä tulevan Herran luo.
Oli myös mahtavaa nähdä, miten yksinäiset tulivat Herran luo.
Muistan, miten Peter Moishejevitš tuli ensimmäiselle pääsiäisseder-aterialle.
Olimme vuokranneet ison salin. Vieraita oli 150. Peter tuli yksin.
Seder-aterian aikana lausuimme kutsun tulla Herran luo niille, -
jotka halusivat ottaa vastaan Herran.
Peter nousi ylös. Hän oli 89-vuotias.
Muistan, kun hän nousi ylös.
Ajattelin mielessäni: "Mahtaakohan tuo vanhus ollenkaan ymmärtää, -
että kutsun hänet ottamaan vastaan Messias Jeshuan?"
Muistat, mitä tapahtui.
Stewart puhui tulkin välityksellä.
Peter ei toistanutkaan kuulemiaan sanoja tarkasti, -
vaan hän puhui sydämestään omin sanoin -
kuin sanoakseen: "Älä luule, etten tiedä, mitä teen. Tiedän tarkalleen.
Tämä on minulle erittäin tärkeä hetki."
Kasteella hän kertoi jännittäneensä kuin pikkulapsi, -
koska hän ymmärsi tekevänsä jotakin hyvin tärkeää.
Hän oli täysin perillä asioista.
Peterin hepreankielinen nimi oli Pinkas Gersh Moishejevitš Weintraub.
Peter oli 89-vuotias. Hän oli kuuluisa fyysikko.
Hänet mainittiin entisen Neuvostoliiton tietosanakirjoissa.
Kun hän tuli Herran luo 89-vuotiaana ja meni kasteelle, -
hän sanoi meille: "Olen puhunut satojen ihmisten edessä, -
mutta jännitän vesikastetta enemmän kuin mitään aiemmin, -
koska se on tärkeämpää kuin mikään muu, mitä olen tehnyt."
Kaikki eivät tule jumalanpalveluksiin ajoissa, -
mutta Peter tuli joka viikko täsmälleen ajoissa kolmen vuoden ajan.
Olimme hänen ainoa perheensä. Hän kuoli 92-vuotiaana. Hautasimme hänet
Tahdon lukea pari raamatunkohtaa, jotka ovat ohjanneet työtämme.
Ensimmäinen on -
1. Tess. 2:8,7 ja 11. Luen jakeet siinä järjestyksessä.
J. 8: "[...] halusimme antaa teille, ei ainoastaan Jumalan evankeliumia, -
vaan oman henkemmekin, sillä te olitte meille rakkaiksi tulleet."
J. 11: "samoinkuin te tiedätte, kuinka me, niinkuin isä lapsiansa, -
kehoitimme itsekutakin teistä ja rohkaisimme teitä, ja teroitimme teille,
että teidän on vaeltaminen arvollisesti Jumalan edessä [...]"
J. 7: "olimme lempeät teidän keskuu- dessanne, niinkuin imettävä äiti, -
joka vaalii lapsiansa".
Jumala antoi meille valtavaa rakkautta juutalaisia ja muita kansoja kohtaan, -
niin että Jeshuan ilosanoman lisäksi halusimme antaa heille henkemme -
ja rakastaa heitä ja huolehtia heistä kuin äiti ja isä.
Seurakuntamme jäsenistä yli 90 prosenttia...
Minskin seurakunnassa on 250 jäsentä.
Muissa seurakunnissa on satakunta jäsentä.
Melkein kaikki seurakuntiemme jäsenet -
uudestisyntyivät työmme yhteydessä.
Heistä monet olivat kuin hengellisiä lapsiamme.
Muistan aina, miten taistelimme ihmisten rinnalla.
Muistat, miten heistä joillakuilla oli vaikeaa.
Gal. 4:19:stä tuli meille hyvin todellinen.
Siinä Paavali, rabbi Saul, sanoi, -
että hänen täytyi jälleen kivulla synnyttää Galatian uskovat, -
kunnes Messias saa heissä muodon ja he saavuttavat kypsyyden.
Koimme samaa hengellisten lastemme kanssa.
Kun he näyttivät lankeavan, taistelimme heistä rukouksessa -
ja rakastimme heitä, jotta he kasvaisivat.
Nyt he jatkavat sitä.
He kasvoivat. Opetimme heille, että näin valtakunnassa eletään.
Meidän täytyy huolehtia meitä nuoremmista uskovista.
Ne, joille me osoitimme alun perin rakkautta ja huolenpitoa, -
pitävät nyt huolta muista. Nämä puolestaan huolehtivat muista.
Se toimii kuin perheessä lasten ja lastenlasten kanssa.
Vaikka puhumme menneistä, tilanteet ovat ajankohtaista, -
sillä seurakunta jatkaa kasvamistaan.
Monilla 10―15 vuotta sitten Herran luo tulleilla nuorilla on nyt perhe.
He kasvattavat muita nuoria valtakunnassa.
Palasin juuri suurelta leiriltä, joita järjestämme Etelä-Ukrainassa.
Veimme junalla 170 ihmistä Valko-Venäjältä.
Teini-ikäisiä ja lapsia.
Aivan. Teini-ikäisiä, lapsia ja ohjaajia. Yhteensä 200 ihmistä.
Mukana oli joitakin Ukrainasta.
Leirin aikana moni nuori ihminen tuli Herran luo.
Leirin nimi on "chalutsim", mikä tarkoittaa pioneeria.
Se on nuorille hyvä tilaisuus kokea Herran läsnäoloa, -
opetusta ja rakkautta.
Kuulin tänään eräästä nuoresta valkovenäläisestä miehestä.
Hän oli orpo. Meitä pyydettiin ottamaan hänet mukaan leirille.
Hän oli ainoa, jolla ei ollut paikkaa, minne mennä kesällä.
Hänellä oli vahva hylkäämiskokemus.
Kun hän tuli, hän oli surullinen, sulkeutunut ja hylätty.
Kun hän tuli leirille.
Kuulin tänään ihmisiltä, joiden luo hän sitten palasi Valko-Venäjällä, -
että hän on aivan eri ihminen. Hän puhua palpattaa leirikokemuksista.
Hän on iloinen. Hän näyttääkin aivan eri ihmiseltä.
Leirit ovat upealla tavalla muuttaneet nuorten elämää.
Mielenkiintoista on, että nimenomaan seurakuntiemme nuoret -
järjestävät ja johtavat leirejä. He huolehtivat kaikesta.
Johdollasi noin 50 nuorta aikuista seurakunnastamme -
palvelee ja työskentelee leireillä, joilla käy 170 lasta ja teini-ikäistä.
Oliko tämä kahdeksas vai yhdeksäs... Yhdeksäs vuosittainen chalutsim-leiri.
Mieleeni tulee kaksi asiaa. Ensinnäkin tulevan sukupolven voimauttaminen, -
niin että se vaikuttaa maailmaan Jumalan hyväksi, -
on järjestömme työn peruspilareita. Muut kolme peruspilaria ovat -
viedä ilosanomaa Israelille ja kansoille, -
toiseksi tehdä opetuslapsia ja varustaa uskovia, -
jotta he voivat palvella tehokkaasti omien lahjojensa alueella.
Kolmas peruspilari on palvella köyhiä, puutteenalaisia ja sorrettuja.
Teemme sitä Project 58 -hankkeemme kautta.
Tahdon antaa kutsun ohjelman katsojille.
Kutsumme enintään kymmentä nuorta 18―30-vuotiasta aikuista -
tulemaan valkovenäläisten ja ukrainalaisten tovereiden rinnalle -
työhön leiriohjaajiksi ja -työntekijöiksi chalotsim-leireille.
Jos kiinnostuit, ota meihin yhteyttä kotisivujemme kautta.
Osoite on www.reachinitiative.com.
Leirejä järjestetään joka kesä.
Meihin voi ottaa yhteyttä osoitteessa www.reachinitiative.com
Jos olet 18―30-vuotias ja haluaisit messiaanisten juutalaisten leirille, -
tule palvelemaan uskovia ja vielä uskosta osattomia -
juutalaisia lapsia ja lapsia muista kansanryhmistä.
Kiitos, että kutsuitte meidät ohjelman kautta koteihinne. - Ensi kertaan!
Suomennos: Marianne Tenetz