PIIBEL ARMSAKS
Siin saates jätkub praegu sari Moosese elust,
pealkirjaga "Juht, kellele pole võrdset".
Mõtleme sellele, milline on hea juht?
Sarja aluseks on mu raamat
"Kuningriik otsib võitlejaid - Mooses".
Praegu on käes 5. osa.
Eelmisel korral jõudsime selleni,
kuidas Egiptus sai koledal kombel nuhelda.
Rääkisime üheksast nuhtlusest ja kümnes alles tuleb.
Vaarao oli paaril korral juba järele andmas
ja ütles: "Minge, aga naised, lapsed ja loomad jäävad maha."
Mooses polnud nõus ja kaup jäi katki.
Tänases osas mõtleme sellele,
mida tähendab juhile veri ja selle vägi.
Mooses teadis oma patte -
seda, et ta on äkilise loomuga,
tappes ühe mehe.
Ta nägi oma rahva pattu - nende usk sai otsa.
Ta teadis, et vaja on ohvrit.
Seepärast ta läks kõrbesse, et tuua see ohver.
Nüüd seisis ta viimast korda vaarao ees
ja ennustas talle viimase nuhtluse.
Kui vaarao süda poleks olnud nii kõva,
oleks ta ära ehmatanud ja öelnud: "Minge siis!"
Kuid ta süda oli nii kõva, et ta ikka ei uskunud,
kuigi majandus oli hävingus
ja kogu rahvas katastroofi äärel.
Viimane nuhtlus oli see,
et Mooses ütles vaaraole,
et järgneval öösel kõnnib ringi ingel, mõõk käes
ja tapab kõik esmasündinud.
Inimeste ja loomade esmasündinud.
Ka püha härg Apis ei pidavat pääsema
nii nagu ka vaarao mitte.
Vaarao ei jäänud seda uskuma.
Issand lõi oma rahvale pääsetee.
Surmaingel käis ka heebrealaste majast läbi.
Mooses õpetas oma rahvale,
et nad peavad võtma aastavanuse lambatalle,
isase talle.
"Tapate ta ära, valate vere karikasse
ja määrite sellega mõlemalt poolt oma maja uksepiidad,
uksepiida ülevalt ka.
Kui ingel näeb verd,
siis ta läheb mööda."
Paasapüha - passover - tähendab mööda minemist.
See tähendab, et surmaingel kõnnib nendest ustest mööda,
mis on verega pitseeritud.
Nii sündiski.
Iisraeli rahvas pidi valmistuma kaheks asjaks.
Keset ööd tuli kiiresti ära minna.
Teiseks tuli tappa ohvritall ja see enne minekut ära süüa.
Rangete reeglite järgi, kasutades kibedaid ürte.
Seda ei tohtinud hommikuks jätta jne.
Huvitav on ka see,
et inimeste usu suurust ei küsitud.
Piisas sellest, et nad olid majas, mille uksepiidad olid verega koos.
Majas olid beebid, vanad inimesed ja ka dementsed inimesed.
See ei lugenud.
Kui maja uksepiidad olid verega koos,
pidi ingel minema mööda.
Nii juhtuski.
Selleks ajaks oli Egiptusesse tulekust möödunud 430. aastat.
Tol päeval hakati minema.
Jumala plaan oli nii täpne.
Mõelge sellele.
Sellest saad lohutust sinagi,
kui mõtled oma elule ja sellele, kas selle jaoks on mingi plaan.
Kui oled Jumala laps, on sinu jaoks üks plaan.
See on päevapealt täpne.
Issand teab, kui kaua su orjus kestab
ja millal pääsed sellest ristist, mida kannad.
See oli Egiptuse ajaloos ilmselt kõige hirmsam öö.
Kostus suur hädakisa.
Igas peres nuteti armsa lapse pärast.
Nüüd egiptlastele aitas ja iisraellased võisid ära minna.
Nad ajasid heebrealased maalt välja.
Nad andsid neile lahkumiskingiks kuld- ja hõbeasju ning riideid.
Seda ennustas Issand.
Nii saidki heebrealased palka
oma 100-aastase orjatöö eest.
Kulda läks vaja kõrbes, kui ehitati kogudusetelki.
Nüüd rõkkas rõõm, kui saadi vabadusse.
Mindi, tainas kaenlas, sest leiba ei jõutud valmis teha.
Keegi ei mõelnud sellele, mida kõrbes sööma hakatakse.
Mindi õnnelikult, sest saadi vabadusse.
Neid oli 600 000 meest.
Kokku ilmselt paar miljonit inimest.
Järsku, kui jõuti kõrbe servale, kus Egiptuse rohelus lõppes,
kerkis nende ette imepärane asi.
Pilvesammas.
Selline pilv, mis ulatub maa pealt taevasse.
See kaitses rahvast päeval päikeselõõsa eest.
Kuidas muidu oleks nad seal kõrbes ellu jäänud?
Öösel valgustas see laagrit, justkui oleks seal äike.
Kuhu lähks sammas, sinna läks ka rahvas.
Polnud vaja mõelda, kuhu peab minema.
Probleem oli selles, et sammas viis neid valele poole.
Otsetee oleks läinud Vahemere rannalt.
Paari kuu pärast oleksid nad olnud tõotatud maal.
Aga seal olid püsti egiptlaste valvepostid,
terved väeosad.
Issand ei tahtnud neid otse sõtta juhatada.
Issand juhatas nad Kõrkjamerre, mida teame täna Punase merena
ja mis vanasti ulatus põhja poole, kuni Mõrujärveni.
Mooses ega keegi teine ei saanud aru,
kuidas nad Kõrkjamereni jõudsid ja kuhu nad üldse läksid.
Järsku kuulsid nad vaenlase häält.
Selja tagant kostus egiptlaste sõjaväe kõmin.
Juht pidi tegema raske otsuse,
kui ta mõtles sellele, et vastutab rahva eest.
Rahval sai kohemaid usk otsa.
See oli ka korra varem juhtunud, kui normi pandi juurde.
Nüüd oli teine kord.
Toimus järgmine sõnavahetus.
Rahvas ütles: "Eks see just olegi see, millest sulle Egiptuses rääkisime,
öeldes: jäta meid rahule, et võiksime teenida egiptlasi!
Sest meil on parem egiptlasi teenida, kui kõrbes surra!
Mooses vastas rahvale:
Ärge kartke, püsige paigal,
siis te näete Issanda päästet, mille ta täna teile valmistab!
Issand sõdib teie eest, aga teie vaikige!
Issand ütles Moosesele:
Miks sa minu poole kisendad?
Ütle Iisraeli lastele, et nad läheksid edasi!"
See on kõige ebaõiglasem asi üldse.
Iisraeli rahvas ütles Moosesele:
"Me ju ütlesime, et ei taha Egiptusest kuhugi ära minna."
Samas ei öelnud nad seda kunagi.
Nad olid juba 100. aastat nurisenud,
et orjus on väljakannatamatu.
Juhi osaks saavad sellised nurinad.
Mooses rahustas neid ja ütles:
"Issand sõdib teie eest!"
Mooses ei teadnud, kuidas selle eest põgeneda,
kuid ta uskus, et Issand sõdib.
Meeleheitel Mooses hüüdis oma südames Issandat appi.
Issand aga ütles: "Miks sa kisendad mu poole?"
Mitte sõnadega, vaid mõtetes.
Juht teab, et sellest pole abi, kui näitab oma karjale, et ta kardab.
Ta peab uskuma, et Issand sõdib nende eest.
Siis juhtus Vana Testamendi suur ime.
Issand ütles Moosesele: "Tõsta oma kepp üles."
Selle peale tekkis merre teerada.
Kuidas see juhtus, seda me ei tea.
Seda on püütud seletada sellega, et läänetuul puhus nagu Piibel ütleb.
Midagi juhtus ülemjooksul.
Aga Piibel ütleb, et vesi seisis müürina püsti.
Näib sedasi, et loodusseadustest mindi mööda.
Rahvas kõndis. Oli öö.
Pilvesammas oli iisraellaste ja egiptlaste vahel.
Egiptlased ei näinud, mis toimub.
Iisraellased kõndisid sealt kiiresti üle, ise kartes.
Neil olid kaasas kõik nende asjad - loomad, memmed-taadid.
Kui viimane talleke oli roninud mere teisele poolele,
olid egiptlased jõudnud merepõhja peale.
Vaarao julges ikka veel trotsida Issandat.
Ta käsutas armee sinna tee peale.
Issand ütles Moosesele uuesti: "Siruta oma kepp välja",
mispeale meri laskus vaarao armee peale.
Kõik nad hukkusid.
Jääb selline mulje, et vaarao ei saanud surma.
Mõlemad Moosese aja võimalikud vaaraod
on muumiatena olemas.
Nägin neid Ramses II Kairo muuseumis.
Võis olla, et vaarao vaatas mererannast,
kulgedes oma vägede järel.
2. Moosese raamat on kristlastele ristimise võrdpilt.
Pauluski räägib sellest, et neid ristiti Punases meres.
Ristimine on see lähtepunkt,
kus meie, inimesed, saame lahkuda orjusest,
astudes vaenlase valitsuse alt Jumala kuningriiki.
Me saame Jumala lapseks, pärijaks.
Me hakkame liikuma tõotatud maa suunas.
Tõotatud maa on meie mõistes uus taevas ja uus maa.
Tõotatud maa on Piiblis üks võimatult mahukas teema.
Jumala rahval on oma maa, kus elada.
Peetrus ütles, et me ootame uut taevast ja uut maad,
kus õige elab.
Vana maa luuakse aatomijääkidest uuesti
ja seal me hakkamegi elama igavesest ajast igavesti.
Kuidas aga räägib see osa Jeesusest?
Jeesus oli see paasatall.
Ristija Johannes nägi Teda esimest korda ja ütles:
"Vaata, Jumala Tall, kes võtab ära maailma patu."
Johannes sai aru, et see on tõeline paasatall.
Johannes räägibki sellest,
et Jeesus suri samal hetkel, kui paasatalled hukati.
Ta valas oma vere, et meie saaksime oma patud andeks.
Veel üks laulusalm.
Anna Issandale oma teed, Ta juhatab taevaid.
Tema juhatust kuulab maailm.
Ta vaigistab merelained,
raevuka tormi.
Kui kõnnid Tema teel, oled kaitstud sa.
Laulusalm 379
Aitäh ja kohtume järgmises saates.
PIIBEL ARMSAKS
Kui sind on see saade õnnistanud,
siis tule ja toeta seda tööd.
Soovides toetada TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (7 eur)
või teha pangaülekande, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
TV7 annetustelefon: 900 1777 Kõne hind: 7 euri
Tõlge: Külli Kuusk