Galileassa ei ollut Jeesuksen aikaan roomalaista varuskuntaa, -
mutta jonkun verran kuningas Herodeksen palkkasotureita.
Ulkomaalaissotilaiden ja kanta- väestön välit eivät olleet hyvät.
Juutalaiset eivät sietäneet pakanoita ja epäjumalanpalvontaa.
Sotilaat taas käyttivät häikäilemättä hyväkseen maan asukkaita.
Jo Johannes Kastaja oli saarnannut heille: -
Älkää ryöstäkö tai kiristäkö keneltäkään. Tyytykää palkkaanne.
Moniko Johannesta uskoi, sitä emme tiedä.
Kerran erään ulkomaalaisupseerin palvelija sairastui -
kuolemantautiin Kapernaumissa.
Luukaksen mukaan sadanpäällikkö piti palvelijaansa suuressa arvossa.
Kuultuaan Jeesuksesta hän lähetti juutalaisvanhimpia pyytämään -
Jeesusta tulemaan pelastamaan palvelijan hengen.
Upseeri oli poikkeus säännöstä: hän rakasti alkuperäisväestöä.
Luultavasti hänkin oli alkujaan ollut itsekäs, karski, julma soturi.
Tuskin hän olisi päässyt upseeriksi, -
jos olisi ollut kovin hellämielinen. Sitten oli tapahtunut jotain.
Se oli muuttanut miehen asenteen toiseksi. Mitä oli tapahtunut?
Upseeri oli löytänyt itselleen juutalaisen palvelijan, -
joka oli tutustuttanut hänet omaan uskontoonsa.
Upseeri oli hankkinut kreikankielisen VT:n ja alkanut lukea sitä.
Ulkomaalaiselle ammattisoturille avautui uusi maailma: -
näkymättömän Jumalan todellisuus. Vähitellen hän oli kiintynyt -
syvästi palvelijaansa. Eikä vain häneen, vaan myös hänen kansaansa.
Palvelijaltaan upseeri oli kuullut, että tarvitaan uusi synagoga.
Koska kansalla ei ollut rahaa, hän päätti rakennuttaa -
koko pytingin omilla varoillaan.
Lahjoitussumman täytyi olla huomattavan suuri.
Kansa ei ollut uskoa korviaan siitä kuullessaan.
Jopa kaupunginisien sydämet pehme- nivät ulkomaalaispakanaa kohtaan.
Valitettavasti upseeri ei itse voinut osallistua jumalanpalveluksiin.
Hänen läsnäolonsa olisi saastuttanut koko paikan.
Jumalan kansaa oli vain, jos oli syntynyt juutalaiseksi -
tai kääntynyt sellaiseksi ympärileikkauksella.
Sitten tämän piti noudattaa Mooseksen lakia, -
ruokasääntöjä ja juhlakalenteria. Ulkomaalaisupseeri ei voinut -
tähän työnsä tähden suostua.
Ehkä tätä katsoo joku, joka tuntee itsensä -
ulkopuoliseksi Jumalan kansan joukossa.
Jeesuksella on tänään asiaa juuri sinulle.
Kerran päällikön palvelijalta katkesi verisuoni päästä -
ja hän halvaantui. Tuskat olivat kovat ja lääkärit voimattomia.
Upseeri voi vain katsella kärsimystä ja valmistautua pahimpaan.
Vai oliko sittenkin olemassa jotain toivoa?
Palvelija oli kertonut isännälle Jeesuksesta ja hänen ihmeistään.
Ehkä tuo rabbi voisi antaa avun kärsivälle palvelijalle?
Mies oli ihan varma, ettei Jeesus kuuntelisi epäjumalanpalvelijan -
ja palkkasoturin pyyntöä. Niin hän lähetti asialle kaupungin johtajat.
Johtajat ottivat tehtävän mielellään vastaan.
Olivathan he päällikölle kiitollisuudenvelassa synagogasta.
Jeesukseen he eivät suhtautuneet kovin lämmöllä.
Hänen parantajankykynsä olivat silti kiistattomat.
Niinpä Jeesuksen luo marssi isokenkäisten lähetystö, -
joka vetosi Häneen sanoen, että mies ansaitsee Jeesuksen avun.
Hän rakastaa kansaa, ja synagogakin on hänen rakennuttamansa.
Jeesus läksi heti lähetystön mukaan.
Ei ollut ongelma, että pyytäjä oli ulkomaalainen palkkasoturi.
Joku kiiruhti ilmoittamaan upseerille, että apu oli tulossa.
Ilahtumisen sijasta mies säikähti.
Ei hän tällaista sentään tarkoittanut!
Hän oli suuri syntinen ja epäjumalanpalvoja -
ja turvautunut monesti väkivaltaan.
Niitä syntejä ei synagogan rakentaminen poistanut syntilistalta.
Hän ei tosiaankaan ollut sen arvoinen, -
että voisi ottaa Jeesuksen vastaan kodissaan.
Rabbihan sitä paitsi saastuisikin astuessaan pakanan kynnyksen yli.
Päällikkö lähetti kiireesti ystävänsä sanomaan Jeesukselle: -
"Herra, älä vaivaa itseäsi, sillä en minä ole sen arvoinen, -
että tulisit minun kattoni alle; sentähden en katsonutkaan itseäni -
arvolliseksi tulemaan sinun luoksesi; vaan sano sana, -
niin minun palvelijani paranee."
"En ole sen arvoinen." Nämä sanat osoittavat, -
että ulkomaalainen upseeri turvautui Jeesuksen armoon.
Hän siis rohkeni pyytää Jeesukselta apua, -
vaikkei katsonutkaan olevansa arvollinen sitä saamaan.
Tee sinäkin niin, vaikka tuntisit itsesi -
miten ulkopuoliseksi kristittyjen porukoissa.
Kaupungin vanhimpien mielestä ulko- maalainen upseeri ansaitsi avun.
He arvioivat häntä ihmisten mittapuun mukaan.
Mies itse oli toista mieltä. Arvio perustui Jumalan mittapuuhun.
Näkihän hän selvästi, ettei hänen elämänsä ollut Raamatun mukaista.
Kummalla mittapuulla sinä arvioit itseäsi?
Luuletko, että rukouksen kuuleminen on sinun etuoikeutesi?
Vai katsotko, että on pelkkää armoa, -
jos Pyhä Jumala vastaa syntisen rukoukseen?
"[...] sano sana, niin minun palvelijani paranee", pyysi päällikkö.
Hän osoitti uskovansa Jeesuksen sanan voimaan. Yksi sana riittäisi.
Upseeri oli lukenut VT:n ja tajunnut, että Jeesuksella oli -
sama luova Sana kuin kaikkivaltiaalla Luojalla.
Herra oli sanonut, että tulkoon valo, ja valo oli tullut maailmaan.
Jos Jeesus nyt käskisi sanallaan sairautta pois, -
niin se tapahtuisi - matkan päästäkin.
Sadanpäällikön Jeesukselle lähettämä viesti päättyi näin: -
"Minä tottelen itsekin toisten käskyjä -
ja komennan omia sotilaitani. Kun sanon sotilaalle: -
'Mene', niin hän menee, tai toiselle: 'Tule', niin hän tulee, -
tai palvelijalleni: 'Tee tämä', niin hän tekee.
Jeesus hämmästyi näistä sanoista. Hän kääntyi perässään tulevan -
ihmisjoukon puoleen ja sanoi: 'Kuulkaa, mitä sanon: -
tällaista uskoa en ole tavannut edes Israelin kansan keskuudessa.'"
Ulkomaalaisen upseerin uskosta paljastui nyt uusi puoli.
Hän näki uskon silmillä näkymättömän maailman.
Siellä Jeesus ei ollutkaan maalaisrabbi, -
vaan taivaallisten sotajoukkojen komentaja.
Hänellä oli käskettävänään legioonittain näkymättömiä sotilaita.
Jos Hän käskisi sotamiestään, tämä tulisi lennossa -
palvelijan luo ja parantaisi hänet.
Upseeri näki Jeesuksessa Herran Sebaotin sotajoukkojen Jumalan.
Kukaan muu koko Israelissa ei tätä nähnyt, paitsi ulkomaalaisupseeri.
Sitä Jeesus nyt ihmetteli.
Miten on? Näetkö sinä Jeesuksen sotajoukot uskon silmillä?
Uskotko, että Vapahtaja voi lähettää enkelinsä juuri sen luo, -
jonka puolesta olet tänäänkin hädissäsi rukoillut?
Lapsesi luo, kun hänellä on ongelmia; -
vanhojen vanhempiesi, kärsivän ystäväsi, lähetystyöntekijän luo.
Jos Herra avaisi silmäsi, kuten Hän avasi -
Elisan palvelijan silmät, niin mitä näkisitkään?
Näkisit rukoustesi kohteen Jumalan tulisten vaunujen ympäröimänä.
Vielä kerran: mikä ulkomaalaisen ja ulkopuolisen upseerin uskossa -
sai Jeesuksen hämmästymään? Ensinnäkin, hän uskoi armoon: -
että ulkopuolisenkin rukoukset kuullaan.
Toiseksi, hän uskoi sanan voimaan: vain sana, niin palvelija paranee.
Kolmanneksi, hän uskoi Jeesuksen näkymättömään armeijaan.
Jeesus jatkoi: "Minä sanon teille, -
että niin idästä kuin lännestä tulee monia, -
jotka taivasten valtakunnassa käyvät aterialle yhdessä Abrahamin, -
Iisakin ja Jaakobin kanssa. Mutta ne, joiden oli määrä periä -
valtakunta, heitetään ulos pimeyteen.
Siellä itketään ja kiristellään hampaita."
Jeesus ennusti, että kohta korttipakka sekoitetaan.
Sisä- ja ulkopuoliset vaihtavat paikkaa Jumalan valtakunnassa.
Alkuperäiset perijät heitetään ulos, -
ja ulkona olevat otetaan sisälle. Sisäpuolisilla Jeesus tarkoitti -
juutalaisia, jotka eivät ottaneet Häntä vastaan.
2 000 vuoden aikana kristityksi ovat kääntyneet enimmäkseen -
vain pakanat, kuten tämä sadanpäällikkö.
Ennen Jeesuksen paluuta korttipakka sekoitetaan taas.
'Ne, joiden oli määrä periä valtakunta' tarkoittaa nyt -
vanhaa kristikuntaa. Aasiassa, Afrikassa ja Etelä-Amerikassa on -
herätyksiä, mutta vanhassa kristikunnassa rehottaa luopumus.
Lännen kirkot ovat hylänneet Jeesuksen ja Hänen Sanansa.
Valtaosa suomalaisistakaan ei mene hädässä synteineen Jeesuksen luo.
Idästä ja lännestä taas tulee paljon väkeä taivasten valtakuntaan.
Jeesuksen tuomio luopioille on kova. Heidät heitetään pimeyteen.
Siellä itketään ja kiristellään hampaita.
Mutta vielä sananen Jeesuksen taivaallisista sotajoukoista.
Ensimmäisen kerran ne esiintyivät jo evankeliumeissa - jouluyönä.
Taivaallinen sotaväki juhli paimenten kedolla kenraalinsa syntymää.
Kun Jeesusta tultiin pidättämään viimeisenä iltana, -
sanoi Hän Pietarille: -
"Luuletko, etten voisi pyytää apua Isältäni? Hän lähettäisi tänne -
heti kaksitoista legioonaa enkeleitä ja enemmänkin."
Jos yksi legioona on 6 000 miestä, -
niin 12 legioonaa on 72 000 soturia.
Jerusalemissa oli järjestystä valvomassa -
vain yksi roomalainen kohortti eli 600 miestä.
Mitä tuo pieni joukko oli mahtanut 12 legioonalle, -
jos Jeesus olisi ryhtynyt puolustamaan itseään?
Miksi Hän, taivaallisten joukkojen komentaja, ei sitten sitä tehnyt?
Miksi Hän suostui muutaman sotilaan pidättämäksi ja tappamaksi?
Siksi, että Hänen piti kärsiä rangaistus -
kaikkien ulko- ja sisäpuolisten synneistä - myös sinun ja minun, -
ettei meitä heitettäisi helvetin pimeyteen.
Helluntain jälkeen ulkomaalainen upseeri kastettiin -
ja hänestä tuli Jumalan kansan täysivaltainen jäsen.
Ulkopuolisuuden aika oli ohi. Sen jälkeen upseeri sai tavata -
näkymättömän kenraalinsa sunnuntaisin jumalanpalveluksessa -
ja aina, kun hän Raamattunsa avasi.
Sanassa Jeesus puhui hänelle. Sana oli hänen toivonsa alunperinkin.
"Herra, sano vain sana, niin palvelijani paranee."
Toimi sinäkin niin. Käy kirkossa joka pyhä -
ja lue Raamattua joka päivä - kynä kädessäsi.
Opettele tarttumaan Sanan lupauksiin.
Herra, sano vain sana, niin minun ongelmani ratkeaa.
Ohjelman tuottamista voit tukea soittamalla numeroon -
0600-10077. Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit käyttää myös ruudun tili- numeroa. Ethän unohda viitettä?
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare