Tällä kertaa puhumme siitä, -
miten Kapernaumin synagogan esimies kohtasi Jeesuksen.
Mies oli nimeltään Jairos ja hänen ainoa lapsensa oli kuolemansairas.
Tuolloin haluttiin perheisiin paljon poikia.
Jairoksella ja hänen vaimollaan oli vain yksi tytär.
Varmaan se oli aluksi pettymys. Pian perheen arki pyöri kuitenkin -
suloisen pikkutytön ympärillä. Isä ja äiti seurasivat -
lapsen kehitystä suuri rakkaus sydämessään. Näin kului 12 vuotta.
Eräänä päivänä lapsi sairastui vakavasti.
Luultavasti se oli malariaa, joka silloin riehui Galilean rannikolla.
Lääkärit eivät voineet auttaa.
Jairos oli synagogan esimies, ja he suhtautuivat nuivasti Jeesukseen.
Nyt Jairos oli kuitenkin kuullut, -
että tuo rabbi oli parantanut Pietarin anopin kuumesairauden.
Lapsen hourimisen kuullessaan hän päätti etsiä Jeesuksen käsiinsä.
Ehkä tätä katsoo nyt joku, joka on suhtautunut nuivasti Jeesukseen.
Ehkä uskoit Häneen lapsena. Sitten kristinusko alkoi näyttää sinusta -
epätieteelliseltä, jopa vaaralliselta, -
kunnes elämässäsi tapahtui sitten tragedia.
Nyt tahtoisit pyytää Häneltä apua, jos vain kehtaisit ja osaisit.
Ystäväni, älä sinäkään välitä ihmisten mielipiteistä.
Mene sinne, missä Vapahtaja on tavattavissa. Mene Sanan kuuloon.
Joku kertoi Jairokselle, että Jeesus oli parhaillaan järven takana.
Hätääntynyt isä seisoi laiturilla ja odotti Häntä tuska sydämessä.
Jos rabbi tulisi liian myöhään? Jos hänen silmäteränsä ehtisi kuolla?
Kun vene lopulta tuli, tunkeutui isä ihmisten välistä Jeesuksen luo.
Hän heittäytyi Jeesuksen jalkoihin.
Näky oli hätkähdyttävä! Puuseppärabbi oli yhteiskunnassa -
paljon alemmassa asemassa kuin synagogan esimies.
Sitä paitsi juutalaiset eivät yleensä polvistu ihmisten eteen.
Jairos ei kuitenkaan välittänyt, mitä muut hänestä ajattelivat.
Usko on sitä, että tulemme hätämme ja syntimme kanssa Jeesuksen luo, -
vaikka meitä miten hävettäisi. Niin teki tämä synagogan esimies.
Jairos esitti polvillaan Jeesukselle hätääntyneen pyynnön: -
"Pieni tyttäreni on kuolemaisillaan; tule ja pane kätesi -
hänen päällensä, että hän tulisi terveeksi ja jäisi eloon."
Jeesus olisi voinut huomauttaa piikikkäästi: -
"Miksi et ole tullut aiemmin minua kuulemaan?"
tai "Eipä sinuakaan Johannes Kastajan kastejonossa näkynyt."
Jeesus ei piikitellyt hätääntynyttä isää, vaan läksi kiltisti mukaan.
Ei Hän kiellä apuaan siltäkään, joka on ollut -
Häntä kohtaan välinpitämätön tai suorastaan vihamielinen.
Suuri kansanjoukko läksi uteliaana katsomaan, mitä perillä tapahtuisi.
Yhtäkkiä tielle ilmestyi sairas nainen, joka pysäytti Jeesuksen.
Kaiken kukkuraksi hän alkoi kertoa 12 vuoden sairaskertomustaan.
Jairos nyki Jeesusta hihasta: -
"Lähdetään jo! Lähdetään, ennen kuin lapseni kuolee!"
Tuosta naisesta puhumme lisää ensi kerralla.
Yhtäkkiä Jairos näki palvelijansa lähestyvän.
Pahat aavistukset täyttivät hänen sydämensä. Ja aivan oikein!
Palvelija kertoi itku kurkussa isännälleen kauheat uutiset: -
"Tyttäresi kuoli; miksi enää opettajaa vaivaat?"
Jairos valahti kalpeaksi. Maailma musteni hänen silmissään.
Oli tapahtunut pahin mahdollinen onnettomuus.
Hän oli menettänyt rakkaimman ihmisen maan päällä.
Koskaan hän ei enää näkisi tyttönsä iloista hymyä -
eikä kuulisi tämän livertelyä.
Kaikki oli myöhäistä. Kukaan ei voinut enää auttaa - ei Jeesuskaan.
Jos sinulla on ollut tällainen menetys, -
tiedät kyllä, miltä tytön isästä tuntui.
Jairos ei tajunnut, miten hän jaksaisi palata typötyhjään kotiinsa.
Miten hän pystyisi elämään tyhjän elämänsä loppuun asti?
Ja miten vaimo tämän kestäisi? Hän saisi varmaan hermoromahduksen.
Onneksi Jairos ei ollut yksin surusanoman saapuessa.
Jeesushan seisoi hänen vierellään.
Tilanne oli ihan toinen kuin äidillä kotona.
Hän oli joutunut näkemään lapsensa kuolinkamppailun.
On eri asia kärsiä Jeesuksen vierellä kuin kaukana Hänestä.
Oliko Jeesuksella enää mitään apua lapsensa menettäneelle isälle?
Palvelijakin oli sanonut: "Miksi enää opettajaa vaivaat?"
Ehkä sinä olet kuullut samanlaisia kommentteja omassa tragediassasi.
Epäuskon ääni on väittänyt, ettei Jeesusta kannata enää vaivata.
Mutta uskoa on se, että tulet Hänen tykönsä silloinkin, -
kun kaikki näyttää jo olevan myöhäistä.
Markus kertoo: "Mutta Jeesus ei ottanut kuullakseen, -
mitä puhuttiin, vaan sanoi synagoogan esimiehelle: -
'Älä pelkää, usko ainoastaan'."
Jeesus kieltäytyi kerta kaikkiaan kuuntelemasta palvelijaa.
Älä sinäkään kuuntele epäuskon ääntä: miksi enää opettajaa vaivaat?
Älä katso tosiasioita. Katso vierelläsi seisovaa Jeesusta.
Tartu Hänen Sanaansa: "Älä pelkää, usko ainoastaan."
Se on uskoa, ettei lähde pois Jeesuksen luota silloinkaan, -
kun on tapahtunut pahin mahdollinen vaihtoehto.
Älä sinäkään, tragedian kokenut ystävä, lähde uskovien yhteydestä -
äläkä hylkää armonvälineitä.
Armonvälineiden kautta Jeesus on luvannut -
pitää meihin yhteyttä ja lohduttaa meitä.
Niitä on kolme: Raamattu, kaste ja ehtoollinen. Tartu Raamattuun -
ja lue, miten Herran omat ovat ennenkin valittaneet tuskaansa.
Mene sunnuntaisin kuuntelemaan raamatullista saarnaa.
Jairos ei lähettänyt Jeesusta pois, -
vaan kulki Hänen rinnallaan raskaan tien kotiin.
Joka askeleella hän näki sielunsa silmin, mikä kotona odottaisi: -
lapsen ruumis, vaimon epätoivo ja tyhjä loppuelämä.
Joka askeleella Jairos silti tarttui Jeesuksen sanoihin: -
"Älä pelkää, usko ainoastaan." "Älä pelkää, usko ainoastaan."
Näin usko ja epätoivo kamppailivat hänen sydämessään.
Lopulta saavuttiin synagogan esimiehen komeaan kotiin.
Hautajaisvalmistelut olivat jo käynnissä.
Hautajaiset pidetään kuumissa maissa kuolinpäivänä tai seuraavana.
Itkijänaiset oli kutsuttu paikalle. Meteli oli korvia huumaava.
Markus kertoo: "ja hän [Jeesus] näki hälisevän joukon ja ääneensä -
itkeviä ja vaikeroivia. Ja käydessään sisään hän sanoi heille: -
'Mitä te hälisette ja itkette? Lapsi ei ole kuollut, vaan nukkuu'.
Niin he nauroivat häntä."
Miksi Jeesus sanoi lapsen nukkuvan, vaikka tiesi tämän kuolleeksi?
Ensinnäkin, Hän opetti, että kuolema on vain uni, -
josta kaikki heräävät viimeisenä päivänä.
Ehkä Jeesus myös ajatteli tytön tulevaisuutta.
Millainen julkkis hänestä tulisi kuolleista heränneenä?
Kuuluisuus voisi pilata tytön elämän.
Oli parempi, että hänen kuolemaansa pidettäisiin erehdyksenä.
Markus jatkaa: "Mutta hän ajoi kaikki ulos ja otti mukaansa -
lapsen isän ja äidin sekä ne, jotka olivat hänen kanssaan, -
ja meni sisälle sinne, missä lapsi makasi.
Ja hän tarttui lapsen käteen ja sanoi hänelle: 'Talita kuum!'
Se on käännettynä: Tyttö, minä sanon sinulle, nouse.
Ja heti tyttö nousi ja käveli. Sillä hän oli kaksitoistavuotias.
Ja he joutuivat suuren hämmästyksen valtaan."
Synagogan esimiehen kodissa tapahtui uskomaton ihme!
Kuollut tyttö hyppäsi sängystä ylös täysin terveenä.
Vanhemmat olivat pyörällä päästään. Lapsi ei olisi saanut ruokaa, -
jollei Jeesus olisi heitä neuvonut. Yleensähän malariasta toipuva on -
jonkin aikaa ihan ventti eikä hänellä ole ruokahalua.
Tämä lapsi oli heti paikalla täysin pirteä.
Markus kertoo, että Jeesus kielsi ankarasti heitä kertomasta tästä.
Miksi Jeesus suhtautui ihmeisiinsä näin salailevasti?
Jos tällainen ihme tapahtuisi nykyään, -
siitä kirjoitettaisiin kohta menestyskirja.
Jeesus ei kuitenkaan halunnut niittää mainetta ihmeidentekijänä.
Hän halusi ennen kaikkea, että Hänen julistustaan kuunneltaisiin.
Ihme ei näet anna kenellekään pelastavaa uskoa -
eikä siis vie ketään taivaaseen. Sen tekee vain Jumalan Sana.
Kolmen vuoden kuluttua tämä perhe kuuli, että Jeesus oli tapettu.
Jollakin tavalla he aavistivat ristinkuoleman todellisen syyn.
Jeesus oli kuollut Jumalan vihollisen kuoleman.
Sen kuoleman olisi Jairoksen pitänyt kuolla.
Olihan hänkin aluksi kuulunut Jeesuksen vastustajiin.
Kun perhe kuuli huhuja ylösnouse- muksesta, se uskoi niihin heti.
Jos Jeesus oli kyennyt herättämään tyttösen henkiin, -
totta kai Hän pystyi itsekin nousemaan kuolleista.
Kun Kapernaumiin perustettiin sitten seurakunta, -
liittyivät nuo kolme heti sen jäseniksi kasteen kautta.
Ajatelkaa, millainen onnenpotku tytön tragedia oli perheelle!
Ilman sitä synagogan esimies olisi pysytellyt loitolla Jeesuksesta.
Eikö tämä pidä paikkansa sinunkin tragediasi suhteen?
Olisitko sinä ja perheesi tutustuneet Jeesukseen, -
jollei sitä tragediaa olisi tapahtunut?
Entä mitä Jeesus tahtoo sanoa tämän kertomuksen kautta sinulle, -
jonka läheinen on jo ehtinyt kuolla?
Kun ystäväni 16-vuotias sisar oli menehtynyt hirvikolarissa, -
lähetin hänelle tervehdykseksi nämä Jeesuksen sanat: -
Tyttö ei ole kuollut, vaan nukkuu.
Tartu siis sinäkin näihin sanoihin kaipauksesi keskellä.
Ei rakkaasi ole ikuisesti kuollut.
Hän vain nukkuu viimeiseen päivään asti.
Niin kuin Vapahtaja herätti Jairoksen tyttären, -
yhtä varmasti Hän tarttuu rakkaasi käteen viimeisenä päivänä -
ja nostaa hänet ylös haudasta.
Myöhemmin kristittynä Jairoksen tytär sai varmaan todistaa -
monelle kastekoululaiselle kokemastaan ihmeestä.
Kun hän oli 50-kymppinen, alkoi Israelissa juutalaissota.
Sen jälkeen maa ei enää palannut normaaliin rauhan tilaan.
Mullistuksissa tuo kristitty nainen lohdutti muita sillä Sanalla, -
jonka Jeesus sanoi hänen isälleen: "Älä pelkää, usko ainoastaan."
Saman Sanan tahtoo Jeesus nyt sanoa sinullekin, joka tätä katselet.
"Älä pelkää, usko ainoastaan."
Olivatpa surusi ja huolesi miten suuria hyvänsä, -
älä pelkää, usko ainoastaan.
Ohjelman tuottamista voit tukea soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit käyttää myös ruudussa olevaa tiliä. Ethän unohda viitettä?
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare