PIIBEL ARMSAKS
Mõnedele, kes olid kindlad oma õigsuses ja alahindasid teisi,
rääkis Jeesus ühe tähendamissõna.
See on võrdum variserist ja tölne- rist ning selle teemaks on õiglus.
Õiglus on keeruline mõiste, kuid see on Piiblis väga kesksel kohal.
Inimene, kes on õiglane, on kõlblik Jumalale ja pääseb taevasse.
Õpetus õigeksmõistmisest on ühtlasi ka õpetus pääsemisest.
Ja Luterlik kirik peabki seda õpe- tust üheks oma kallimaks aardeks.
Sest sellest sõltub, kas kirik jääb püsima või langeb.
On imeline tõsiasi, et Jeesus seletas lahti kogu õigeksmõistmise
õpetuse kõigest viiesalmilise võrdumi abil.
Samas mõtestas Ta väga hästi lahti selle sama tõe, mille
väljaütlemiseks Paulus vajas mitut peatükki oma kirjas roomlastele.
Loen selle kirjakoha (Lk. 18:10-13) teile ette:
"Kaks inimest läksid üles pühakotta palvetama,
üks oli variser ja teine tölner.
Seisma jäädes palvetas variser endamisi: "Oh Jumal, ma tänan sind,
et mina ei ole niisugune nagu muud inimesed: röövijad, ülekohtused,
abielurikkujad, ega ka niisugune nagu see tölner.
Mina paastun kaks korda nädalas ja annan kümnist kõigest mis ma saan."
Aga tölner seisis eemal ega tahtnud silmigi tõsta taeva poole,
vaid lõi endale vastu rindu ja ütles:
"Oh Jumal, ole mulle patusele armuline!"
Selles loos on juttu kahest täiesti erinevast palvetajast.
Võime järeldada, et nad mõlemad olid teataval määral usklikud,
kuna nad läksid templisse palvetama.
On oluline märkida, et nad ei palvetanud kodus ega sünagoogis,
vaid just nimelt pühakojas.
Sest tempel oli vana lepingu kohaselt armuvahend
ja paik, kus kohtuda Jumalaga.
Uue lepingu kohaselt on olemas kolm armuvahendit:
Piibel, ristimine ja armulaud.
Tollel ajal ohverdati templis kaks korda päevas patuohvrit.
Ja seega võis templis pea alati tunda
ohvri põletamisel tekkinud suitsu lõhna.
Ning tavaliselt just siis kui ohvrit ohverdati,
oli pühakojas eriti palju palvetajaid,
kuna usuti, et Jumal on neil puhkudel eriti lähedal.
Võrrelgem nüüd meie loo kahte palvetajat. Millised nad olid?
Variser oli selline inimene, kes uskus, et tema on õige.
Ka Jeesus ütles nende kohta:
"...kes olid enestele kindlad, et nemad on õiged."
Selliseid inimesi on olemas, kes on sügavalt veendunud oma õigsuses
ning seega on nad kindlad, et neid päästetakse.
Oma kirjelduse järgi oli variser truu oma naisele,
samuti oli ta aus rahaasjades. Mida halba selles siis on?
Tõenäoliselt variser oligi eriti õigemeelne inimene.
Vaatleme nüüd tölnerit, kes oli ühtlasi maksukoguja.
Roomlased müüsid neile maksu- kogumise õiguse ning seejärel
ei kontrollinud keegi, kui palju nad tegelikkuses makse kogusid.
Seega võtsid tölnerid, mis võtta andis ja rikastusid mühinal.
Ja nagu arvata võib, ei olnud nad seetõttu rahva hulgas soositud.
Paljud inimesed, kes olid ülisuure maksukoorma all kaotanud
suure osa oma varandusest, lausa vihkasid tölnereid.
Üheks vihkamise põhjuseks oli ka see,
et tölnerid olid okupatsiooni- võimude teenistuses.
Nüüd aga tulid need kaks erinevat meest templisse palvetama.
Nad isegi palvetasid templi erinevates kohtades.
Variseri kohta on teada, et ta võttis oma koha sisse
pühakoja eesosas ja palvetas seal poolkuuldavalt.
Tal ei olnud midagi selle vastu, et teised tema palvet kuulsid.
Tölner seevastu läks templisse ebalevana,
teades kuidas inimesed temasse suhtuvad.
Ta teadis, et inimesed põlgavad teda.
Ta seisis templi tagumises osas ja lootis, et keegi peale Jumala
ei märkaks teda ning lausus oma lühikese palve.
Pea norgus ja silmad maas, lõi ta käega vastu rindu,
nagu näidates, et sealt see kurjus tuleb.
Ta ei ütle midagi enese õigustuseks,
kuigi see oleks olnud täiesti arusaadav.
Ta võinuks end kaitsta, öeldes, et ka teised teevad nii
ja et kõigil peab ju mingi amet olema.
Seevastu lausub ta vaid lühikese lause:
"Oh Jumal, ole mulle patusele armuline!"
Kumma palvetajaga sina sarnaned?
Nende kahe palve abil näitab Jeesus meile ülitargalt
kahte erinevat usu aspekti. Ja õigupoolest võib öelda,
et need kaks palvet sisaldavad endas tervet usku ja religiooni -
sealhulgas tegude usku ja armu usku.
Küsimus on kahest erinevast jumalapildist:
variser usub Jumalasse, kes võtab Taevasse ainult head inimesed,
tölner aga usub Jumalasse, kes võib oma armus
õigeks mõista ka jumalatud inimesed.
Samas on ka kaks inimesepilti: variser usub, et iga inimene
suudab hea olla, kui ta seda tõsiselt tahab.
Ta ei usu, et inimene on läbinisti patune.
Tölner aga näeb ennast kui väga patust inimest.
Lisaks on selles tähendamissõnas juttu kahest südametunnistusest.
Variseri südametunnistus oli selline, et ta võrdles ennast
teiste inimestega: "tänan, et ma pole niisugune nagu see tölner."
Tölner aga seistes Jumala ees, oli teadlik, et isegi siis kui Jumal
laseks lati väga madalale, ei suudaks ta seda ületada.
Ta ei võrdle ennast kellegagi.
Selle loo põhjal näeme ka kahte erinevat viisi lugeda Piiblit.
Mõlemate palvetajate palved on pärit Piiblist.
Ja kuna Piibel keelab abielurikkumise ja varastamise
ning käsib anda kümnist ja paastuda,
kasutas variser neid kirjakohti oma palves.
Tölneri palve aga oli pärit Taaveti psalmist (Ps. 51),
kus ta pattu langenuna palvetab:
"Jumal, ole mulle armuline oma heldust mööda,
kustuta mu üleastumised oma rohket halastust mööda! Ja tölner mõtles,
et kui Taavetile anti andeks, ehk antakse ka talle andeks.
Kui võrdleme nende meeste usukindlust ja -tugevust omavahel,
on selge, et variseri usk oli tugevam.
Kuid ometi oli ta oma usuga teel põrgusse.
Seega näeme, kui ohtlik on võrrelda usutugevust.
Kallis sõber, millal sina palvetasid viimati tölneri palvet:
"Oh Jumal, ole mulle patusele armuline!"
Kui sa oled seda hiljuti teinud, siis näed,
et Jumal vastab sulle nüüd selle tähendamissõnaga.
See võrdum ei õpeta, et Jumal võtab sind vastu sellisena, nagu sa oled
ega seda, et me kõik oleme nõrgad ja küll Jumal sellest aru saab.
Kreeka keeles on selles palves kasutatud tegusõna"hilaskomai"
ja see tähendab halastamist lepitusohvri läbi.
Teisiti öeldes, tölner, tundes templis lepitusohvri põletushaisu,
palvetab lahtiseletatult nii: "Jumal vaata seda ohvrilooma,
kes siin templis on ohverdatud minu pattude pärast
ja anna mulle selle ohvri pärast mu patud andeks!"
Seega selle palve tegelik mõte erineb sootuks mõttest,
et Jumal mõistab meie nõrkusi ja andestab meile.
Niisiis võime tõdeda, et tölner uskus Jumala Tallesse -
Jeesusesse, kes võtab ära maailma patud.
Ning just tänu sellele mõisteti tölner õigeks.
See on õigeksmõistmine usu läbi.
Ja tähendamissõna lõpus, kui mehed on templist lahkumas, ütleb Jeesus:
Ma ütlen teile, tema läks oma kotta õigeks mõistetult, mitte too teine.
Sest igaüht, kes ennast ise ülendab, alandatakse,
kes aga ennast ise alandab, seda ülendatakse (Lk. 18:14).
Ning lõpuks, templi trepist alla minnes,
ei teadnud need mehed isegi, kumb neist oli õigeks mõistetud.
Seda teadis ainult Jumal Taevas. Sest seda, kes mõistetakse õigeks -
saame teada alles Jumala aujärje ja Tema inglite ees.
Seal selgub, kes usub Jeesusesse, kui lepitusohvrisse
ning keda tänu sellele mõistetakse õigeks ja võetakse vastu Taevasse.
Ka meile on antud pühapäeva
armulaua näol võimalus võtta vastu see sama ohver.
Ja kui sul tekkis praegu soov paluda andestust oma pattude eest,
mine järgmisel pühapäeval kirikusse ja käi armulaual.
Palveta seal see sama tölneri palve.
Milles peitub siis tänase tähendamissõna saladus?
See peitub ohvris, kes ohverdati templis.
See ohver oli ühtlasi ka Jeesus.
Seega koondas Jeesus selle võrdumi alla ka enese ja oma risti.
Õigeksmõistmise õpetus on olnud kiriku ajaloo vastuolulisim õpetus.
On raske uskuda, et jumalatu võidakse usu läbi õigeks mõista.
Kuid just seda tahab Jeesus sulle selle tähendamissõna kaudu öelda.
Tõlge: Kaja Ylöstalo