PIIBEL ARMSAKS
Tänane tähendamissõna räägib halastusest.
See on vanaaegne sõna (s.k.)
aga me kõik mõistame, et halastav inimene on hea inimene.
Jeesuse tähendamissõna halastajast samaarlasele määratleb,
kes on see hea inimene.
Kohe tähendamissõna alguses küsin ma sinult,
kas oled inimene, kelle kohta teised võivad öelda:
"See inimene oskab väljendada ligimesele armastust."
Sellest räägib meie tänane tähendamissõna,
mis algab nii, et üks seadusetundja esitas Jeesusele ühe küsimuse.
Loen selle teksti Luuka 10:25-28:
"Üks seadusetundja tõusis püsti Jeesust kiusama ja küsis:
"Õpetaja, mis ma pean tegema, et pärida igavest elu?"
Aga Jeesus ütles talle: "Mis Seaduses on kirjutatud?
Kuidas sa loed?" Tema vastas: "Armasta Issandat, oma Jumalat,
kogu oma südamega ja kogu oma hingega ja kogu oma jõuga -
ja kogu oma mõistusega, ning oma ligimest kui iseennast!"
Siis Jeesus ütles talle: "Sa oled õigesti vastanud,
tee nii, ja sa elad!"
Siin on mees, kes tahtis näidata, et ta on alati hea inimene.
Jeesus tögas teda küsimusega, et kas ta teab, mis Piiblis kirjas.
Mees ütles seda.
Selles on üheks lauseks ühendatud kaks Moosese seaduse lauset:
"armasta Jumalat üle kõige" ja "armasta ligimest nagu iseennast".
Mees oskas nii vastata.
Seejärel jätkas ta küsimusega: "kes on see ligimene?".
Jeesus rääkis siis tähendamissõna,
mis näitab meile, milline on õige ligimese armastus.
Loen selle tähendamissõna.
"Üks inimene läks Jeruusalemmast alla Jeeriko poole -
ja sattus teeröövlite kätte. Kui need olid ta riided röövinud -
ja talle hoope andnud, läksid nad ära, jättes ta poolsurnuna maha.
Juhtumisi tuli keegi preester sedasama teed, ja kui ta teda nägi,
läks ta kaarega mööda. Nõndasamuti ka leviit,
kui ta sattus sinna paika ja teda nägi, läks ringiga mööda."
See tee Jeruusalemmast Jeerikosse oli üpris ohtlik.
See oli kõle kaljudevaheline tee,
kus võis iga nurga taga rünnata maanteeröövel.
Seetõttu liikusid inimesed seda teed mööda gruppides.
Selles tähendamissõnas räägitakse neljast mehest,
kes julgesid käia mööda seda teed täiesti üksi.
Mõned preestrid asusid Jeerikos,
kust nad käisid Jeruusalemmas toimetama preestri kohustusi.
Preester käis üldiselt 2 korda aastas.
See oli tema jaoks väga tähtis tegevus.
Võib-olla oli see preester minemas oma korda toimetama -
ega tahtnud, et keegi segaks teda.
Kui ta oleks puudutanud verd, siis oleks olnud roojane õhtuni -
ja ta poleks saanud toimetada templis.
Veel üheks kiirustamise põhjuseks olid maanteeröövlid,
kes võisid igal hetkel kusagilt kalju tagant välja hüpata.
Eluohtlik oli jääda seda meest aitama.
Olles elukutselt usklik, kes oli Piiblit sada korda lugenud,
ja näinud kohta: armasta oma ligimest nagu iseennast -
kõndis ta mööda ega tajunud, et ta rikkus seda käsku.
Ta mõtles, et maanteeröövlid olid need pahad,
kes olid peksnud inimest, käitunud vägivaldselt.
Tema ise on aga hea inimene.
Ta ei mõistnud, et Jumala silmis on tegemata jätmine samasugune -
patt nagu inimese tapmine.
Leviit käitus täpselt samamoodi.
Ka temal oli vaja minna templisse.
Leviidid hoolitsesid muusika eest.
Võib-olla oli tal vaja jõuda kindlasti koorilaulu proovi.
Ja nii kuulis haavatud mees, et ühed sammud tulevad -
ja ta lootis poolunes olles, et need peatuvad tema juures.
Kuid need mööduvad.
Pikalt oodates kuuleb teisi samme ja need mööduvad taas.
Mõelge, kuidas see mees end tunneb.
Ta on alasti, veri voolab ja teab, et pole jäänud enam kaua elada,
kui keegi teda ei aita.
Küllap meenusid talle naine ja lapsed.
Siis räägitakse samaarlasest.
Samaarlased olid segarahvas, kes elasid juutide asunduste vahel.
Neil oli teistsugune religioon, aga nad lugesid Moosese kirju.
Suhted juutidega olid halvad.
Juudid hävitasid samaarlaste templi.
Samaarlased viisid kättemaksuks inimluud Jeruusalemma templisse.
Sellest polnud möödunud 20 aastatki.
Tempel oli rüvetatud ja see tekitas suure tüli.
See mees oli kodust kaugel.
Loen, kuidas tema käitus haavatud mehega.
Aga sama teed tuli üks samaarlane. Kui ta jõudis temani ja teda nägi,
hakkas tal hale ja ta astus ligi, sidus mehe haavad,
valas nende peale õli ja veini, tõstis ta oma muula selga,
viis öömajale ning kandis hoolt tema eest.
Ja järgmisel hommikul võttis ta välja kaks teenarit,
andis need peremehele ja ütles: "Kanna tema eest hoolt,
ja kui sa midagi veel lisaks peaksid kulutama,
selle maksan mina sulle tagasi tulles."
See samaarlane käitus nii, nagu see haavatu oleks tema poeg.
Ta tegi kõik, mis oli võimalik selles olukorras.
Ta on tulnud retkelt, kus juudid on hüüdnud talle:
"Vale usklik!" veelgi paljuks muuks.
Juudid on teda sõimanud -
ja andnud talle sõimunimesid nagu tehakse immigrantidega -
ka meie maal soomlaste poolt.
Ta teadis väga hästi, et mees, kes tee pervel lamab, on juut.
Võimalik, et sama mees oli sõimanud samaarlast terve olles.
Aga ikkagi samaarlane peatus.
Tal hakkas kahju. Nagu Kreekas öeldakse: see liigutas ta südant.
Ta oskas ette kujutada kahte asja:
Esiteks seda kui tema lamaks seal maas?
Teiseks, see inimene on Jumala loodu, olgu ta kes tahes.
Ta andis esmaabi, sidus haavad, rebis pluusi sidemeks haavadele.
Aega kulub, röövlid võivad olla seal kusagil varitsemas,
naine ootab kodus muretsedes, miks mees on nii kaua ära.
Siis sõidutab mees haavatut oma eesli seljas, ise kõndides.
Tööreis pikeneb, asjad jäävad korraldamata,
kogu öö tuleb valvata ja hoolitseda haige eest.
Hommikul maksis ta 2 teenarit.
Arvutasin välja, et kui meil oleks brutopalk 1500,
siis sellest palgast oleks see 100.
Maksta tundmatu mehe hoolitsemise eest.
Miks see mees sedasi käitus?
Jeesus tahab siin öelda,
et selle teguviisi taga on õige usk Jumalasse.
Mitte keegi ei armasta ligimest nii, kui ta ei armasta Jumalat.
Vaid see, et inimene armastab Jumalat,
toob sellise tulemuse tema ellu.
Teisisõnu, ametilt usklikud preester ja leviit -
ei armastanud tõeliselt Jumalat.
Eelmisel korral ütlesin teile, et igas tähendamissõnas on saladus.
See saladus on Jeesuse rist.
Kus kohas on selles tähendamissõnas see rist?
See on selles, et Jeesus ise koges halastaja samaarlase kohtlemist.
Ta tuli siia maailma teades, et vargad ja röövlid ootavad Teda.
Ründavad Teda, löövad Tema haavadele ja lausa surmavalt.
Aga Ta oli valmis selleks,
kuna Ta tahtis näidata, mis on Jumala halastus.
Sõna "halastus" on nii tähtis Vanas Testamendis.
"Hesed" tähendab armu, armastust, halastust, ustavust.
Jeesus tuli näitama, mis on see ustavus ja armastus.
See on see, et Jumal peab lubadusi.
Seda, mida Ta on tõotanud, et Tema päästab patused inimesed.
Jeesus on selles tähendamissõnas, väljaarvatud haavadele lööv mees.
Ta on ka Ise halastaja samaarlane.
Ta tuleb just sinu juurde.
Sina lamad haavatud südamega, võimalik, et haavatud ihugagi
ja ootad, et keegi sind aitaks.
Nii mitmed inimesed on pilku pööramata mööda kõndinud.
Aga täna räägib see tähendamissõna sinule.
Jeesus ei kõnni mööda.
Ta peatub, Ta hoolitseb haavade eest.
Ta viib sind kuhugi majja, kus palub õel või vennal hoolitseda,
Ta maksab siis, kui Ta tuleb tagasi.
Jeesus tuleb tagasi siia Maa peale!
See, kes sind aitas, ei jää palgast ilma.
Sel moel on Jeesus siin tähendamissõnas nii -
haavatud ja tapetud mees kui ka halastaja samaarlane.
Kas sina oled olnud halastaja samaarlane teisele inimesele?
Kui paljudest haavatutest oled sina mööda kõndinud?
Teda tähele panemata.
Kindlasti oma peres, lähedaste või töö juures on neid inimesi,
kelle süda on haavatud.
Maailma on täis inimesi.
Näeme neid telerist iga päev.
Nende ihudki on haavatud.
Mis peaks juhtuma meie eludes, et märkaksime neid inimesi?
Peatuksime, aitaksime, ohverdaksime midagi enese omast: raha, aega -
või lausa riskiksime oma eluga.
See juhtub vaid sel moel, et sa oled esmalt lasknud Jeesusel -
peatuda ja sind aidata. Anda sulle patud andeks.
Hoolitseda sinu südamehaavade eest.
Vaid selles armust sünnib see armastus ligimese vastu,
mis tahab aidata teist inimest.
Lisainfo: www.ilosanomapiiri.fi
Tõlge: Merle Sibola