PIIBEL ARMSAKS
Oleme jõudnud Peetruse elu vaatlemisel neljanda osani.
Peetrus oli Issandat häbitult ja argpükslikult salanud.
Terve reedese päeva ei söönud ega joonud ta midagi.
Ta vaid magas kuskil pimedas nurgas ja nuttis.
Tugev mees nuttis seni, kuni pisaraid jätkus.
Tema kõrvadesse jõudsid uudised linnast -
nad olid Issanda surma mõistnud Jumala pilkamise pärast.
Õhkkond oli ebamaine, keskpäeval saabus ööpimedus ja siis värises maa.
Hetke hetke järel kujutles Peetrus oma mõtteis Jeesuse kannatusteed.
Nüüd ripub Ta ristil: pekstud, alasti ja üksinda - kõikide poolt hüljatud.
Just seal oleks pidanud tema - Peetrus rippuma. Nüüd sai Peetrus
lõpuks aru, milline mees ta tegelikult oli. Lootusetu argpüks.
Õigemini argpükslik argpüks, kes ei ole väärt mehe nime kandma.
Siimona mõtted liikusid sama rada. Ta oli olnud rühma juht ja nautinud
oma positsiooni. Kas ta poleks pidanud teistele eeskujuks olema
ka kriisiolukorras? Mida see oleks tähendanud Jeesusele,
kui Tal oleks vähemalt üks ustav sõber lõpuni Ta kõrval olnud?
Siis meenus Peetrusele taas Jeesuse ennustus: "Sina salgad Minu".
Õpetaja tundis teda paremini kui ta ise ennast tundis.
Meenutus Jeesuse silmist paistvast armastusest
päästis Peetruse enesetapust.
Jeesus lubas, et palvetab tema eest: et tema usk ei lõpeks.
Võib-olla palvetab Ta praegugi, ristil rippudes!
Peetruse südames näris veel teinegi pettumus. Unelmad Messia suurest
Kuningriigist tuleb maha matta. Ilmselgelt polnud Jeesuse see,
kelleks Tema jüngrid olid Teda pidanud. Peetrus naases koju
Kapernauma saba jalge vahel ja hakkas taas kala püüdma.
Õhtul tuli Johannes Kolgatalt koos Galilea naistega. Üksainus halb sõna
oleks võinud Peetruse lõplikult murda.
Naised halastasid nutvale mehele ja hoidsid suu kinni.
Tuli öö ja hommik. Suur sabatipäev, mil kõik olid vaikselt kodudes.
Vaid ülempreestrid mäletasid, et Jeesus oli väitnud,
et tõuseb kolmandal päeval üles. Seepärast panid nad hauale sõdurid.
Peetruse mälust olid need ennustused täielikult kadunud.
Varajasel esmaspäeva hommikutunnil jooksis Maarja Magdaleena jüngri
koju ja teatas hingetult, et haud on tühi. Kivi oli kõrvale veeretatud
ja surnukeha kadunud. Piibel ütleb: "Peetrus läks nüüd välja ja see
teine jünger ka ning tulid haua juurde. Nad jooksid mõlemad koos,
ent teine jünger jooksis Peetrusest kiiremini ning jõudis haua juurde.
Ja kummargil sisse vaadates nägi ta surilinu. Ometi ei astunud ta sisse.
Siis tuli ka Siimon Peetrus temale järele ja astus hauda sisse
ja nägi maas olevaid surilinu ning higirätikut, mis oli Jeesuse pea
ümber olnud, et see ei olnud koos surilinadega,
vaid eraldi kokkumässituna teises kohas."
Surilina all mõeldakse suurt lina,mis oli keeratud mitu korda ümber surnu.
Johannes ja Peetrus mõistsid kohe, et surnukeha pole varastatud.
Sellisel juhul oleks surilinad olnud puruks rebitud.
Jeesus oli ilmselgelt kadunud nende seest, nagu teda polekski olnud.
Selleks oli vaja nii suurt ime, et Peetrus ja Johannes ei tajunud
kohe selle ime täit ulatust.
Kui mehed jõudsid tagasi maja juurde, tuli sinna teine rühm naisi.
Nemadki olid tugevasti hirmunud, aga said lõpuks rääkida haualkäigust.
Nad olid piilunud haua sisse ja näinud seal noort meest
valgeis rõivais.Üks mees ütles: "Ärge kartke! Te otsite ristilöödud
Jeesust, Naatsaretlast. Ta on üles äratatud, teda ei ole siin.
Näe, siin on paik, kuhu ta pandi! Kuid minge ütelge tema jüngritele ja
Peetrusele: Ta läheb teie eele Galileasse. Seal te saate teda
näha, nõnda nagu ta teile ütles."
"ja Peetrusele." - mida need kaks sõna tähendasid langenud jüngrile?
Peetrus kohtas sel päeval Jeesust privaatselt. Mis sel ajal juhtus,
seda ta ei paljastanud vist eales ühelegi inimesele.
Arvan, et Jeesus vaatas langenud jüngrit taas halastavate silmadega.
Seda õnne ei suutnud Peetrus kunagi unustada. Et Issand saab teda
selliselt armastada. Kuigi Ta teadis, milline argpüks Peetrus oli.
Peetrus sai nüüd aru, et kui Jeesus poleks ristil tema eest surnud,
siis poleks tal Jumala Kuningriigi heaks midagi pakkuda.
Peetrus polnud enam kangelane enda silmis. Selle asemel sai ta ennast
lugeda maailma ajaloo suurima kangelate sõprade rühma.
Peetrus armastas nüüd Jeesust rohkem, kui kunagi varem.
Kuna ta oli saanud suured patud andeks.
Nagu Johannese kirjas öeldakse: "Meie armastame,
sest tema on meid enne armastanud."
Andeksandmise tagajärjel sündis ime, mida Peetrus oli pidanud võimatuks.
Argpüksist sai kangelane.
Arm on maailma kõige vägevam jõud.
Sõber, kui sinu probleem on sama kui Peetrusel, siis otsi Tema armu
Sõnast ja sakramentidest. Ära otsi väge, vaid armu.
Jeesus oli lubanud jüngritega taas Galileas kohtuda.
Peetrus ootas seda kohtumist, kuni lõpuks ta tüdines ja läks kalale.
Aga sel ööl ta kala ei saanud. Kolme aasta tagused sündmused
kordusid taas. Tasapisi koitis Galilea järvel kirgas kevadhommik.
Kui jüngrid suutsid eristada ranna- joont, nägid nad kedagi veepiiril
seisvat, kes hüüdis: "Lapsed, on teil midagi leivakõrvaseks?"
Järgmiseks kõlas rannalt käsk: "Heitke noot paremale poole paati,
siis te leiate!" Ja tõesti, võrk täitus kaladest lausa rebenemiseni.
Kui Peetrus mõistis, kes seisab rannas, hüppas ta järve ja ujus
paadi ees randa. Kevadhommiku valguses sai ta taas näha
Päästja imelisi armastust täis silmi.
Kui teised mehed jõudsid täis noodaga rannale, läks Peetrus neile
appi ja tõmbas üksinda nooda kaldale. Rõõm andis talle seitsme
mehe jõu. Jeesus oli valmistanud "lastele" hommikusöögi, nagu Ta
oleks nende ema. See õnnelik hommik järve rannal püsis Peetruse
meeles kirkana elu lõpuni. See oli temale nagu uus algus,
täpselt nii, nagu see esimene kalasaak oli olnud.
Peetrus mõistis, et kalapüük Galilea järvel oli nüüd lõppenud.
Nüüd puhkes temas armastus Jeesuse vastu, mida tal läks vaja
Tema poolt antud ülesande täitmiseks.
Hommikusöögi järel andis Jeesus Peetrusele võimaluse tunnistada
oma armastust Tema vastu nii palju kordi, kui Peetrus oli Teda salanud.
Vestlus toimus avalikult, kuna teised jüngrid pidid kuulma nii
Peetruse vastuseid kui ka Jeesuse poolt antavaid ülesandeid.
Et keegi ei saaks hiljem väita, et Peetrus polnud sobilik karjase
ülesande jaoks Issanda salgamise tõttu. Piibel räägib: "Kui nad nüüd
olid einet võtnud, ütles Jeesus Siimon Peetrusele: "Siimon,
Johannese poeg, kas sa armastad mind rohkem kui need?"
Peetrus ütles talle: "Jah, Issand,sina tead, et sa oled mulle armas."
Jeesus ütles talle: "Sööda mu tallesid!". Algtekstis on Jeesuse
küsimuses kreekak verb "agape"- st isetut, täiuslikku armastust -
nii küsib Jeesus. Alandatud mees ei saa võtta suhu nii tugevat sõna,
vaid kasutab "phileo"- verbi, mis tähendab "kellegi sõber olema".
Aga Jeesus esitab sama küsimuse Peetrusele uuesti.
Siimon tunneb piinlikkust: "Kas Õpetaja ei usu teda?".
Taas tunnistab ta armastust ja sellele järgneb Jeesuse käsk:
"Hoia mu lambaid kui karjane!".
Kolmandal korral kasutas ka Jeesus küsimuses armastuse "phileo"- verbi:
"Kas tahad olla mu sõber?". Piibel räägib: "Peetrus jäi kurvaks,
et Jeesus küsis temalt kolmandat korda: "Kas ma olen sulle armas?"
ja ta ütles temale: "Issand, sina tead kõik, sina tead,
et sa oled mulle armas". Jeesus ütles talle:"Sööda mu lambaid!"
Me ei tea, kas Peetrus muutus kurvaks verbi vahetusest,
et Jeesus alandas taset;või sellest, et Jeesus küsis sama asja 3 korda.
Aga nüüd kuuleb mees Jeesuse suust prohveteeringut enese surma kohta.
"Tõesti, tõesti, ma ütlen sulle, kui sa olid noor, vöötasid sa end ise
ning läksid, kuhu sa tahtsid, aga kui sa vanaks saad, siis sa sirutad
oma käed välja ja keegi teine vöötab sind ning viib sind, kuhu sa ei taha."
Igal uuel hommikul järgmise 35 aasta jooksul teadis Peetrus,
et ta on päev lähemal oma märtrisurmale.
Seda kartes oli ta kord Issandat salanud, nüüd aga ei hirmutanud
vägivaldne surm teda sugugi. Jeesus nimelt lubas,
et Peetrus austab oma surma läbi Jumalat.
Jeesus ütles veel: "Järgne mulle!"
Peetrus nägi Johannest tulemas ja küsis, et mis temaga juhtub.
"Jeesus ütles talle: "Kui ma tahan, et ta jääb minu tulekuni -
mis see sinusse puutub? Sina järgne mulle!"
Jeesus näitas Siimonale, et ta ei saa võrrelda oma kutsumust teiste
jüngrite kutsumusega. Tema pidi vaatama üksnes Issanda selga ja
liikuma ustavalt Tema järel. Kuhu läheb Jeesus,
sinna pidi Peetruski minema kuni vangla ja surmani välja.
Sõber, kas sina oled valmis Jeesust järgima ka siis, kui kaotad maine
ja töökoha? Isegi siis, kui sind viiakse usu pärast kohtuniku ette?
Mõned usklikud on kogenud seda meiegi maal ja neid tuleb veelgi.
Oleme liikumas lõpuaja tagakiusu sisse.
Mõni ootab lõpuajal suurt ärkamist, aga mina leian Piiblist
vaid ennustusi suurtest tagakiusudest.
Nende keskel me saame palvetada: "Issand, anna meile julgust Sind
tunnistada maa isandate ja kuningate ees. Aita meil vastu pidada
meedia tagakiusu all. Aita meil vastu pidada riigi -ja kirikupoolses
tagakiusus, kui me sellesse satume. Aamen."
Lisainfo: www.ilosanomapiiri.fi
Tõlge: Merle Sibola