PIIBEL ARMSAKS
Oleme jõudnud Peetruse elukäigu vaatamisel
Jeesuse viimasesse nädalasse.
Tagantjärele imestas Peetrus mitmel korral, kuidas suutis Jeesus olla
nii rahulik, kuigi Ta teadis, milline kohutav sündmus Teda ootas.
Aga enne toimus rõõmus sündmus, kui Jeesus ratsutas Jeruusalemma
"Hoosanna!" - hüüete saatel. Sel päeval tunnistas rahvas Ta
Taaveti Pojaks ja Iisraeli seaduslikuks kroonipärijaks.
Vaid ülempreestrid olid raevus. i-le pani täpi veel see, kui Jeesus
ajas piitsaga templist välja ohvriloomade müüjad,
nimetades püha paika röövlikoopaks.
Ta tegutses nii, nagu omaks Ta kogu seda kohta.
See oli ülempreestrite meelest liiast ja seepärast nad alustasid
suurejoonelist rünnakut Jeesuse isiku vastu.
Järgmise nädalal püüdsid Jeesuse vaenlased Teda panna ütlema
kasvõi ühte ettevaatamatut sõna. "Mis meelevallaga Sa seda teed?"
"Mis on suurim käsk Seaduses?" "Kas keisrile tuleb makse maksta?"
Aga kord korra järel võitis Jeesus kõik väitlused ja
naeruvääristas küsijat kõigi ees.
Siis saabus see imeline ja kohutav öö, mida Peetrus ei unustanud.
See algas nii, et Jeesus pesi tema jalgasid - just selline piinlikkust
tekitav olukord. Paasaõhtusöök oli valmis pandud sõbra kodus,
ülemises toas.
Ka jalapesuvesi oli valmis. Puudu oli räpast tööd tegev teenija.
Jüngrid vaatasid üksteist altkulmu, aga ükski neist ei olnud nõus
tegema orja tööd.
Siis võttis Jeesus ise pesukausi ja rätiku ning hakkas pesema
jüngrite jalgu. Peetrus ehmus väga: "Kuidas saab rabi nii teha?"
Õpetaja peseb õpilaste jalgu?! See peaks toimuma just vastupidiselt.
Kui Peetrus keeldus austusest, siis ütles Jeesus:
"Kui mina sind ei pese, siis ei ole sul osa minuga."
Siis ütles Peetrus:
"Issand, ära siis pese üksnes mu jalgu, vaid ka käsi ja pead."
Õhtu jätkus üha dramaatilisemate märkidega. Kui Jeesus jagas leiba
ja veini, siis nimetas Ta neid oma ihuks ja vereks. Siis tuli šokk:
üks Tema kaheteistkümnest jüngrist müüb Ta vaenlastele maha!
Peetrusel oli seda raske uskuda, kuna kõik üksteist meest olid
tema head sõbrad.
Aga halvem veel järgnes. Jeesus väitis, et kõik Tema jüngrid hülgavad
Tema selsamal õhtul. See oli juba selline solvang,
mida Peetrus ei suutnud vaikides kuulata.
Ta haavus Issanda sõnade peale. Kas ta oli jätnud oma kodu ja lähedased
vaid selleks, et halvas olukorras Issandat maha jätta? Ei iialgi!
"Kui ka kõik taganevad sinust, ei tagane ma eluilmaski!" pahvatas ta!
Ta võrdles ennast kaaslastega ja pidas ennast nendest paremaks.
Aga Jeesus vastas: "Siimon, Siimon, vaata, saatan on väga püüdnud
sõeluda teid nagu nisu! Aga mina olen sinu pärast Jumalat palunud,
et su usk ei lõpeks. Ja kui sa ükskord pöördud,
siis kinnita oma vendi!". Peetrus: "Issand, ma olen valmis minema
sinuga niihästi vangi kui surma!" Jeesus aga ütles: "Ma ütlen sulle,
Peetrus, kukk ei laula täna enne, kui sa oled kolm korda salanud,
et sa mind tunned!"
On olemas asju, mida me, kuulutajad ei õpi muidu kui saatana sõelas.
Jeesust ei aidanud muu, kui jätta Peetrus saatana kätte.
Ta ei takistanud sõelumist, aga lubas palvetada sõelutava eest.
Sõber, kui sina koged end olevat saatana sõelas hetkel, siis tea,
et Päästja palvetab kogu aeg sinu eest!
Aeg oli hiline, aga siiski palus Jeesus enesega kaasa Siimona
ja mõlemad Sebedeuse pojad. Peetrus peitis ülariiete alla mõõga,
kuna polnud teada, mis võib juhtuda. Neljakesi mindi linna müüridest
väljapoole: Ketsemani aeda Õlimäel. Peetrus sai aru, et rabi oli
tavapärasemast erinevas meeleolus. Väga rahutu, isegi kurb.
Nagu kardaks Ta midagi. Siis hakkas ka Peetrus kartma.
Vanade õlipuude all paljastas Jeesus jüngritele südamekurbuse,
justkui küsides neilt abi:
"Mu hing on väga kurb surmani. Jääge siia ja valvake koos minuga!"
Peetrus polnud kunagi varem kuulnud Jeesust niiviisi rääkimas.
Üldiselt Ta ei kurtnud millegi üle ega kartnud. Mis Temaga juhtus?
Siis eemaldus Jeesus puude varju. Peetrust valdas väsimus ja uni
kippus vägisi silma. Ühtäkki äratas jüngreid Õpetaja raputus ja küsimus:
"Siimon, kas sa magad? Kas sa ei jaksanud ühte hetkegi valvata?"
Olukord oli leebelt öeldes piinlik. Peetrus oli ju vandunud kasvõi surra
koos Jeesusega. Ja nüüd ei suutnud ta silmi ühte tundigi lahti hoida!
Sama juhtus veel teist korda.
Jeesus läks palvetama ja tuli siis jüngreid äratama.
Nad polnud suutelised osutama inimlikku empaatiat rabile.
Kui Jeesus tuli nende juurde kolmandat korda, siis Ta ütles:
"Teie aina magate ja puhkate! Vaata, tund on lähedal ja Inimese Poeg
antakse patuste kätte! Tõuske üles, läki! Ennäe, mu äraandja on lähedal!"
Peetrus nägi Jeesust taas rahulikuna, iseenese moodi.
Äkitselt vilkusid puude vahel tõrvikud ja kostus relvade kõlinat.
Peetrus oli šokeeritud, kui ta nägi templivalvurite ees kõndivat Juudast-
sõpra ja kaaslast. Olukord väljus kiiresti kontrolli alt.
"Kui te nüüd mind otsite, siis laske neil minna," ütles Jeesus julgelt
ja astus tõrvikute valgusesse.
Need sõnad meenusid hiljem Peetrusele mitmel korral.
"Kui te nüüd mind otsite, siis laske neil minna."
Jeesus justkui vahetas koha temaga.
Kinnipidamiskohas tahtis Siimon tõestada rabile enda usaldusväärsust.
Ta kiskus mõõga välja ja lõi sellega templivalvuri suunas.
Kostis karje sealt suunast, kuhu ta oli suunanud.
Taas üllatas Jeesus nii sõpru kui vaenlasi. Ta ei kiitnud Peetrust
julguse eest, vaid kummardus maha, võttis äralõigatud kõrva maast
ja asetas selle omale kohale.
Kiituse asemel kuulis Peetrus rabi noomimist: "Pista oma mõõk tuppe
tagasi, sest kõik, kes mõõga tõmbavad, mõõga läbi hukkuvad!
Kas sa arvad, et ma ei või oma Isa paluda, ja ta saadaks mu käsutusse
praegu rohkem kui kaksteist leegioni ingleid?"
12 leegioni ingleid on 72 000 inglit. Nende abil oleks Jeesus saanud
kasvõi kogu Rooma armee relvituks teha. Miks Ta ei käskinud ingleid
rünnata templivalvureid? Ilmselgelt ei olnud Jeesusel plaanis
vastupanu osutada. Ta loobus ilmselgelt võitlusest.
Siis toibusid jüngrid ja põgenesid selle segaduse seest.
Peetrus ei läinud kaugele. Varsti pöördus ta tagasi ja läks koos
Johannesega Jeesuse kinnipidamist jälgima.
Peetrus soovis näidata, et ta suudab olla julgem kui teised 9 jüngrit,
kes olid põgenenud. Kuna Johannese isa müüs kala ülempreestritele,
said kaks jüngrit ülempreestri õue sisse.
Peetrus pidi enesele tunnistama, et ta kartis. Tal oli halvav hirm.
Peetrust ei piinatud, kui ta salgas Issanda. Teda isegi ei arreteeritud.
Kellegi teenija ja väravavahi tütre ees ta selgesõnaliselt tunnistas,
et ta ei tunne seda meest. Polnud ühtegi sõna, millega Peetrus oleks
ennast nimetanud Jeesuse jüngriks. Ta ei astunud valesüüdistuste vastu.
Lõpuks salgas ta Issandat vandesõnade kasutamisega.
Kuidas see nii läks? Peetrus sai usklikuks, jättis oma elu Jeesusele,
andudes täielikult Tema teenistusse.
Miks need pühad otsused ei aidanud teda üldse?
Sõber, võib-olla oled sinagi midagi sellist kogenud.
Tahtsid olla õige usklik.
Tahtsid teha täis tõde kristlasena, aga ikka ja jälle langesid.
Mis aitab inimest, kellel Jeesuse järgimine ei näi õnnestuvat?
Kui Peetrus salgas kolmandat korda, siis juhtus kaks asja.
Esiteks kires kukk. Samal hetkel pööras Jeesus pea ja vaatas läbi
akna otse jüngri silmadesse. Siimon võpatas ja kivistus.
Äkitselt sai ta aru, mida ta oli teinud. Ta oli salanud Issandat,
armastuse Jumalat, kogu tõsidusega. Sõnad lipsasid välja tema suust ja
Jeesus kuulis neid kõiki.
Nagu välgust lööduna taipas Peetrus, kuidas kõlasid need sõnad Jeesusele.
Samal ajal mõisteti Jeesusele surmanuhtlus ja Tema kõrval
polnud ühtegi inimest, kes Teda oleks kaitsnud. Peetrus oleks
pidanud hüüdma valekohtunikele, et tema rabi polnud kunagi teinud
midagi halba. Eelkõige teadis seda tema, kuna ta oli koos rabiga olnud
ööd ja päevad kolm aastat.
Selle asemel oli ta salanud Jeesust, salanud armastust, mis oli temale
kolme aasta jooksul osaks saanud. Jeesuse pilk on tardunud jüngri
peale hetke vältel ja need silmad pole täis pahameelt, vaid armastust.
Peetrusele meenusid Õpetaja sõnad: "Ma olen su eest palvetanud,
et su usk ei lõpeks."
Jeesus teadis kogu aeg, mis juhtub Tema ja Peetruse vahel.
Siiski oli Ta eelneval õhtul pesnud tema jalgu ja kutsunud teda sõbraks.
Sel hetkel purunes kalastaja karune süda täielikult.
Valu kannatav mees põgenes ülempreestri õuest pimedusse,
ise nutma puhkedes.
Suur mees nuttis kui laps, nutule ei tulnud lõppu ei siis ega hommikuks.
Nii tehti ja tehakse ebakindlast mehest ja naisest
koguduse juht ja vendade kinnitaja.
Seda vahendit kasutab Jumal ka sinu juures.
Ühel päeval pettud sa sügavalt iseeneses ja oma usus.
Kõik sõltub siis sellest, kas sa keset langemist näed Päästja silmi
Tema Sõnas ja sakramentides.
Lisainfo: www.ilosanomapiiri.fi
Tõlge: Merle Sibola