PIIBEL ARMSAKS
Eelmisel korral rääkisime sellest, kuidas Jeesus kutsus Peetruse
inimestepüüdjaks. Täna räägime Siimona suurest tunnistusest.
Peale kalapüüki hakkas Peetruse elus kiire aeg. Inimesed tervenesid
haigustest ja vabanesid deemonitest. Jeesuse kuulsus tõusis Galileas lausa
pilvedesse. Üsna varsti valis õpetaja sama palju jüngreid kui Jaakobil
oli olnud poegi. Siimonat peeti algusest peale juhiks.
Tema nime nimetatakse esimesena kõikides jüngrite loeteludes.
Siimon oli pääsenud omalaadse õpetusega koolitusse.
Tal oli võimalus kuulda rabi ja Ta käitumist 24 tundi ööpäevas.
Ta nägi haigete tervenemist ja kolme surnu elluärkamist.
Ta kuulis, kuidas Jeesus söandas öelda nii suurtele bossidele
kui ka luuseritele, mida Ta neist mõtles.
Esimeste üle mõistis Ta kohut, teistele jagas armastussõnu.
Jeesus ei kohelnud kunagi kedagi valesti. Kui tulid kriisiolukorrad,
siis Ta ei läinud närvi ega ärritunud.
Võib öelda, et Siimon soovis, et Jeesus tegeleks tervendamisega
veel rohkem. Siis oleks Ta saanud veel kuulsamaks. Jeesus aga
ei ajanud kuulsust taga, Ta isegi keelas tervekssaanutel rääkida
kogetud imest. See ongi vahe Jeesuse ja nüüdisaegsete tervendajate vahel.
Oled sa kunagi mõelnud, mis motiivid on nüüdisaegsetel tervendajatel?
Jeesus oli ka suurepärane õpetaja, kes oskas hoida rahvahulkade huvi.
Tihti jahmatasid Tema sõnad Siimonat. Otsesõnu öeldes panid need teda
oma tegusid ja ka mõtteid häbenema. Jeesuse õpetus oli täiesti
teistsugune kui teiste rabide oma.
Ta rääkis nii, nagu Ta ise oleks olnud Jumal.
Ning Tema sõnades oli vägi, mis teistel puudus.
See, mida Ta ütles, see juhtus.
Kõiki jutlusi pidas Jeesus mitu korda, veidi eri versioonides.
Tahes-tahtmata jäid need õpetused Siimona pähe.
Ühel päeval püüdis Jeesus lahkuda rahvahulgast üksikusse paika.
Aga rahvas sai vihje Tema reisisihi kohta ja oli neid juba ootamas, kui
nad jõudsid paadiga rannale. Jeesus muutis oma plaane ilma, et oleks
ärritunud ja hakkas rahvast õpetama.
Õhtul toitis Ta veel mõnetuhandelist inimhulka 5 leiva ja 2 kalaga.
Päev oli olnud raske, aga puhkamisest ei räägita. Päikeseloojangu ajal
saatis Jeesus jüngrid vastaskaldale, jäädes rahvahulgaga hüvasti jätma.
Siimon ei mõistnud, mis viguriga Õpetaja neile järgneb.
Aga ta sõudis vastasrannale, nii nagu käsk oli.
Aga kui paat oli järve keskkohas, algas tugev tormituul, mis tekitas
meetrikõrguseid laineid. Oli süsimust öö, nii et sõudjad ei näinud kättki.
Algsest reisiplaanist ei saanud enam rääkidagi.
Paadi vee peal hoidmine oli suur töö. Need, kes ei sõudnud,
viskasid paadist vett välja.
Nii möödus tund tunni järel. Juba algas hommik, aga tuul ei näidanud
vaibumise märke. Jüngrite hulgas oli neli professionaalset kalameest,
aga ka nendel hakkas lootus kaduma. Üheksa pika ja piinarikka tunni
pärast nägid mehed kedagi valgetes riietes meetristel lainetel kõndivat.
Nad vaatasid terasemalt: ega see pole ometi kummitus?
Külmavärinad jooksid mööda karastunud meeste selga ja
nende suust väljus hirmuhüüd.
Siis hakkas kummitus tuttaval häälel rääkima:
"Olge julged, see olen mina, ärge kartke!"
Hea vaataja, kuula sinagi neid Jeesuse sõnu oma tormide keskel,
ükskõik, millised need ka pole.
Päästja ei ole sind üksi jätnud, vaid tuleb sinu juurde Sõna kaudu,
öeldes: "Ole rahulik, see olen Mina, ära karda!".
Kui Peetrus nägi Jeesust, siis ta innustus ja ütles: "Issand,
kui see oled sina, siis käsi mind tulla enda juurde vee peale!"
Peetrusel polnud julgusest puudu. "Tema (Jeesus) ütles: "Tule!".
Piibel räägib: "Ja Peetrus astus paadist välja ning kõndis vee peal
ja tuli Jeesuse juurde. Aga tuult nähes lõi ta kartma ja hüüdis uppuma
hakates: "Issand, päästa mind!". Jeesus sirutas kohe oma käe,
haaras temast kinni ning ütles talle: "Sa nõdrausuline, miks sa kahtlesid?"
Peetrus ei saanud kunagi oma usu pärast Päästjalt kiita.
Mitmel korral kolme aasta jooksul osutus ta uskmatuks ja kahtlejaks.
Kas pole imeline, et Jeesus ei vahetanud jüngrit parema vastu?
Kas ka sina oled mõelnud, millal katkeb Jeesuse kannatus su suhtes?
Kord korra järel oled toiminud vastu Jumala selget Sõna.
Kord korra järel oled murdnud oma lubadusi Päästjale.
Aga ei, niikaua kui me järgime Jeesust, ei hülga Tema meid.
Me järgime Teda, kui tunnistame oma patud ja kanname need
risti alla armulaual.
Jeesusega osaduses viibimine tähendab ka koguduses püsimist, kus Tema
Sõna õpetatakse õigesti. Jeesuse järgimine pole üksiküritamine.
Algusest peale oli Jeesusel tugevaid vastaseid. Variserid ja kirjatundjad
tulid isegi Jeruusalemmast kohale, et testida Tema sõnu ja tegusid.
Miks Ta tervendas sabatipäeval? Kas Ta ei võinud oodata järgmise päevani?
Millise meelevallaga Ta kõiki neid imesid tegi?
Kas Ta pole liidus saatanaga? Mis õigus on Temal anda patte andeks?
Selliseid küsimusi esitasid kõrged härrad Galileas käies.
Aga Õpetaja leidis alati õiged sõnad, millega sulgeda vastaste suud.
Lõppude lõpuks kasvas Jeesuse vastane ebasoosing nii suureks,
et peaaegu kõik lõpetasid Tema järgimise.
Jeesus polnud alati soosingu all.
Lõpuks andis Ta ka jüngritele vabaduse jääda või lahkuda.
Ta küsis: "Kas teiegi tahate ära minna?"
Siimon ei osanud vastata muud kui: "Issand, kelle juurde me peaksime
minema? Sinul on igavese elu sõnad, ja me oleme uskunud
ning ära tundnud, et sina oled Jumala Püha."
Galilea ringkäik lõppes sellega, et Jeesus sõitles linnu:
"Häda sulle, Kapernaum! Häda sulle, Betsaida!". Isegi Soodoma patud olid
Jeesuse arvates kergemad kui Galilea linnade kõva kuulmine.
Milline on Soome linnade olukord?
Nii kulus kaks ja pool aastat. Hiljem mäletas Siimon väga hästi,
milline hetk oli Jeesuse tegevuse pöördepunktiks.
Filippuse Kaisarea läheduses oli Õpetaja teinud neile lõpueksami.
Selles oli vaid kaks küsimust. Esimene: "Kelle ütlevad inimesed
Inimese Poja olevat?". Ja teine: "Aga teie (jüngrid),
kelle teie ütlete minu olevat?"
Siimon vastas teisele küsimusele:
"Sina oled Messias, elava Jumala Poeg."
"Jeesus vastas talle:Sa oled õnnis, Siimon, Joona poeg, sest seda
ei ole sulle ilmutanud liha ja veri, vaid minu Isa, kes on taevas."
Nüüd oli asi selge. Siimon oli tunnistanud oma usku Jeesusesse
ja Jeesus kuulutas, et see on Jumalalt saadud usk.
Õigesse usutunnistusse kuulub see, et Jeesus pole ainult inimene,
vaid ka Elava Jumala Poeg.
Tunnistust kuuldes ütles Jeesus: "Sina oled Peetrus ja sellele kaljule
ma ehitan oma koguduse, ja põrgu väravad ei saa sellest võitu."
Siimonast sai kalju, kelle tunnistuse peale ehitatakse Jumala kuningriiki
Maa peale. Mitte tema isiku peale, nagu seda väidab
rooma-katoliku kirik, vaid tema tunnistuse peale.
Sõber, kas ka sinu usk on kooskõlas Peetruse tunnistusega?
Sellest sõltub, kas sa pääsed Taevasse.
Kas sinu kirik peab kinni Peetruse tunnistusest?
On šokeeriv, et minu oma armas kirik - Soome Evangeelne Luterlik
Kirik lubab ametis olla sellistel õpetajatel ja preestritel,
kes keelduvad sellest tunnistusest ja kes peavad Jeesust vaid Maarja
ja Joosepi pojaks.
Aga kohe suure tunnistuse järel lasi Peetrus suust välja apsaka.
Jeesus nimelt vahetas jututeemat. Ta ennustas, et varsti antakse Ta
vaenlaste kätte ja viimaks ka Ta tapetakse. Peetrus ei saanud
enam millestki aru. "Kuidas saab nii halvasti minna Jumala Pojal?"
Peetrus ei suutnud seda rahulikult kuulata, vaid plahvatas, öeldes:
"Jumal hoidku, Issand! Ärgu seda sulle sündigu!". Siis tuli tal vastu
võtta Õpetaja kõvad sõnad: "Tagane, vastupanija! Sa oled mulle
kiusatuseks, sest sa ei mõtle Jumala, vaid inimese viisil."
Jeesus nimetas Peetruse kõnet inimeste mõteteks,
millel pole Jumala tahtega midagi tegemist.
Inimene tahab vältida kannatusi iga hinna eest.
Jumala plaanid sisaldavad eneses alati kannatusi ja risti.
Nii Jeesuse kui ka Tema järgijate suhtes.
See on asi, mille puhul karismaatikud vaikivad.
Aga mis oleks meiega juhtunud, kui Jeesus oleks kuulda võtnud Peetruse
nõuannet ja pöördunud kõrvale risti teelt?
Ei, Peetrusest ei saanud eeskujulikku kristlast peale usutunnistust.
Oled sa kunagi mõelnud, miks on kõik tema prohmakad Piiblisse kirjutatud?
Ja veel sellel ajal, kui ta tegutses kirikujuhina?
See info on pärit Peetruselt eneselt. Nimelt tema rääkis kõik
juhtunu Markusele, kes kirjutas evangeeliumi raamatu.
Peetrus ei tahtnud anda enesest liiga head pilti. Ta teadis,
et ta on päästetud ainuüksi armust, mitte omaenese headusest.
Siin lõpus lähen isiklikumaks ja pean ütlema, et ka minule
on misjonikutse täitmisel takistuseks oma südamekurjuse nägemine.
Aastaid mõtlesin, et ma ei saa minna misjonitööle,
kuna ma pole saanud võitu pattude üle.
Aga siis mõistsin seda, mida Paulus ütles, et ta oli otsustanud
teada Korintlaste keskel ainuüksi Jeesusest Kristusest ja
Temast kui ristilöödust.
Sain aru, et ma ei saa kuulutada ennast, vaid Jeesusest ja
Temas ei tule kellelgi pettuda!
Lisainfo: www.ilosanomapiiri.fi
Tõlge: Merle Sibola