PIIBEL ARMSAKS!
Eelmisel korral rääkisime, kuidas Iiob kaotas kogu oma vara ja 10 last.
Selle saate teemaks on: "Sõbrad muutuvad vaenlasteks".
Iiobil oli kolm sõpra, kes teda ei hüljanud tema õnnetuses.
Ei kartnud, et pidalitõbi neile nakkab, vaid tulid tema juurde.
Kui sul on 3 sellist sõpra õnnetuses, võid pidada end õnnelikuks.
Mis juhtus, kui sul oli suur mure ja püüdsid seda teistele rääkida?
Milliseid vastuseid sa said?
Ega keegi öelnud sulle, et ära nüüd kurvasta, küll saab korda
või küll Jumal aitab.
On tõsi, et Issand aitab, kuid vahel seda öeldakse valel ajal vales kohas.
Just nii juhtus Iiobiga.
Algus oli väga hea.
Tema 3 sõpra tulid ta juurde.
Sellest on Ilja Repini maal Vene kunsti muuseumis,
mis väga hästi kujutab Iiobit ja tema olukorda.
Kui sõbrad kuulsid õnnetusest, mis Iiobit oli tabanud, said nad kokku
ja otsustasid minna teda vaatama, teda lohutama ja talle kaasa tundma.
Nad nägid teda juba kaugelt, kuid ei tundnud teda ära.
Kui nad lähemale jõudsid, hakkasid nad kõvasti nutma, käristasid
oma kuued katki ja loopisid liiva õhku nii, et see neile pähe langes.
Nad istusid tema kõrvale maha.
Nad istusid seal seitse päeva ja ööd, keegi neist ei öelnud midagi
Iiobile, sest nad nägid, et tema valu oli suur.
Sõbrad tulid kohale ja olid alguses tõelised hingehoidjad.
Iiobi valu oli nii suur, et polnud sõnu, mida öelda.
Nad jaksasid istuda terve nädala lausumata sõnagi.
See on üsna pikk aeg.
Aga siis avas Iiob suu.
Ei tea, mida sõbrad ootasid, kuid küllap mitte seda, mida ta ütles.
Iiob ei neednud Jumalat, kuid ta needis oma sündimise päeva.
Lisaks sellele esitas ta mitu "Miks"-küsimust.
"Miks peab elama? Ma ei taha elada."
Sõbrad ei tahtnud seda kuulata.
Olen leidnud Iiobi raamatust lisaks kümnele käsule, mida käsitlesime,
ka 10 moodust tõrjuda kannatav lähedane.
Iiobi raamat on mõnes mõttes oma ajast ees mitutuhat aastat.
Kuna õigupoolest ainult sada aastat teatakse psühholoogias, kuidas
tuleb inimest kuulata.
Iiobi raamat teadis seda juba 4000 aastat tagasi.
Esimene viis inimese kuulamisel - talle tuleb osutada empaatiat.
See tähendab seda, et püüad asetada end tema olukorda ja kujutleda,
kuidas ta end tunneb peale juhtunut.
Siin juhtus nii, et Iiob avas suu, sõbrad vaidlesid vastu, Iiob taas
avas suu ja kurtis, selline vestlus toimus kümme korda.
Tavalisel Piibli lugejal on raske aru saada, kellel on õigus.
Vaatame läbi need kümme punkti.
Esimene - empaatia puudumine
Eliifas ütleb oma esimeses kõnes: "Vaata, õnnis on inimene,
keda Jumal noomib. Ära siis põlga Kõigevägevama karistust!
Sest tema valmistab küll valu, aga tema ka seob haavad,
tema lööb, aga tema käed ka parandavad."
Toredad sõnad, kuid need on öeldud valel ajal vales kohas.
Eliifas oleks pidanud kujutlema, mida ta tunneks,
kui kõik ta lapsed magaksid hauas.
Ning siis oleks küsinud endalt, kas on õige öelda,
et hea on selle osa, keda Issand karistab.
Teine halb viis ligimese kuulamiseks on jutlustamine.
Kannatav inimene ei jaksa jutlust kuulata.
Iiobi sõprade kõik kõned olid liiga pikad jutlused.
Kannataja jaksab kuulata ehk pool Piibli lauset.
Kolmas halb viis on head nõuanded.
Alati kui keegi tuleb meile oma muredest rääkima, arvame,
et nüüd ta tahab häid nõuandeid.
Mitte sugugi.
See sõber soovib, et keegi mõistaks kui halb tal on.
Kuulake, kuidas Eliifas Iiobile nõu annab:
"Saa siis Jumalaga sõbraks ja ole rahul, nõnda sa saavutad õnne!
Võta ometi tema suust õpetust ja pane tema sõnad oma südamesse!"
Ja nii edasi, ja nii edasi.
Iiob vastab, et sul on hea rääkida.
Ta ei võta neid nõuandeid vastu, vaid kurdab kogu aeg:
"Te ei saa aru, te ei saa aru!"
Neljas halb viis ligimese kuulamisel on tühi lohutus.
Ja neid leidub - ka pimedamale ööle järgneb hommik.
See ei lohuta kannatavat inimest, nagu ka see, mida Soofar lubas:
"Siis sa võiksid unustada vaeva, mõelda sellele kui äravoolanud veele.
Su eluiga saaks kaunimaks kui kesk- päev, pimedus oleks nagu hommik.
...Ja paljud tuleksid sind meelitama."
Appikene - lapsed on hauas ja ei tule sealt enam tagasi!
Kuidas Iiob võiks unustada need kannatused ja
mäletada seda kui tulvavett?!
Kui Soofar oleks pannud silmad kinni ja kujutlenud oma lapsi hauas.
Kuna kannatav inimene ei jaksa olla õige usklik, siis järgmine punkt on:
süüdistamine, hoiatamine, ähvardamine.
Soofar ütleb Iiobile, et sa ei talu õnnetusi.
Nii juhtub paljude kannatavatega, et hakatakse ähvardama,
et vaata, mis juhtub, kui sa nüüd end kokku ei võta.
Vale viis kuulata.
Punkt number kuus: süüdlase otsimine.
Sõbrad, see on nii tavaline.
Kui keegi räägib teisele oma murest, siis teine hakkab kohe küsima,
et kelle süü see oli.
Üks ütleb, et mu lapsed ei kuula enam sõna, teine küsib -
aga kuidas sa neid oled kasvatanud.
Kui oli abielulahutus - siis: milline abikaasa sina olid?
Kohe hakatakse otsima süüdlast.
Bildad ütleb:
"Kui su lapsed pattu tegid tema vastu, siis ta andis nad
nende üleastumise võimusesse."
Kas pole hirmsalt öeldud?
Iiob on ohverdanud oma poegade eest ja usub, et Issand on neile patud
andeks andnud, kuid Bildad söandab öelda, et ehk see on su poegade süü.
Ta ei näe taevasse, ta ei näe, et seal veeti kihla Iiobi usu pärast.
Ka meie ei näe taevasse ja peaksime meeles pidama, et vahel
kõige õigem kannatab kõige rohkem.
Ka Jeesus kannatas.
Pole vaja arvata, et kes kõige rohkem kannatab, on kõige patusem.
Järgmine halb viis kuulamiseks on solvumine.
Soofar ütleb, et see, kuidas õpetad ja korrigeerid, solvab mind.
Kannataval inimesel pole sellist kontrolli, et ta suudaks mõelda
iga sõna üle, et kas see on õigesti või valesti öeldud.
Ta peab saama välja öelda selle, mis on südamel ja kuulaja
ei tohiks selle peale solvuda.
Lase kannatajal oma valu välja kisendada.
Kaheksas halb viis ligimest kuulata on tema vaigistamine -
ära ütle nii, nii ei tohi öelda; usklik ei räägi sedasi.
Eliifas ütleb Iiobile:
"Kas tark tohib vastata tuulepäiselt ja täita oma rinda idatuulega,...
Sa teed tühjaks isegi jumalakartuse ja rikud hardust Jumala ees."
Eliifas peab silmas, et selline kõne lammutab kogu maailma moraali.
Iiob hakkab nimelt küsima, et kas Jumal kohtleb teda õigesti.
Sõbrad ei taha kuulata sellist kõnet.
Punkt number üheksa: suhtumine, et kuula sina mind.
Hingehoidjal ega teise mure kuulajal ei tohi olla sellist suhtumist -
kuula sina mind, eks minagi olen kuulnud üht-teist ja mul on
kõik need mured olnud.
Ei, siis kui keegi kannatab, laske tal rääkida.
Eliifas ütleb Iiobile: "Mina kuulutan sulle, kuule mind,
ja ma jutustan, mida olen näinud, mida targad on teada andnud.."
Siiski ei tea Eliifas kannatusest pooltki seda, mis Iiob.
Oleks targem olnud kuulata, mis Iiobil on selle kohta öelda.
Kümnes punkt: otsene vale.
Kui kannataja ei võta end kokku, vaid korrutab neid samu asju,
hakkab see teisi ärritama ja Eliifas ütleb:
"Kas mitte su kurjus pole suur ja su süüteod otsatud?
Sest sa võtsid oma vendadelt panti ilmaaegu...
Sa ei andnud väsinule juua ja keelasid näljasele leiba."
See on vale.
Me lugesime Iiobi kümnest käsust, et ta oli aidanud kõiki kannatavaid,
kes tema teele sattusid.
Issand ise oli kuulutanud selle mehe õigeks taeva all.
See oli vale.
Sõbrad olid visalt seda meelt, et selline õnnetus ei saa tabada
inimest ilma põhjuseta.
Iiob pidi olema milleski süüdi.
Seetõttu nad arvavad lõpuks, et Iiob oli tõrjunud vaeseid ja kannatajaid.
Lõpptulemus on see, et Iiobit ei kuulata.
Ta kaebab ja ütleb:
"Kuulge ometi mu sõnu ja see olgu mulle troostiks!
Olge minuga kannatlikud, siis ma räägin."
On südantlõhestav, et kannatav mees peab kerjama kaastunnet ja kuulajaid.
Mida teed sina, kui mõne sõbraga juhtub suur õnnetus?
Ega sina ometi kasuta seda pääseteed, et ei lähe teda üldse vaatama.
Kuula teda!
Õigupoolest on need sõbrad auteoloogid.
Viga on nende teoloogias.
Loen teile ühe lõigu oma raamatust "Ja Issand võttis".
"Auteoloog arvab, et Jumal on alati selline, nagu ta meile paistab ja
tundub. Kui ta paistab vihasena, on ta vihane, kui ta tundub armastavana,
on ta armastav. Palvevastus on just selline, nagu palusime ja
Jumala abi on see, mida me esimese hooga abiks peame.
Auteoloog ei mõista, et Jumal on salajane."
Ta ei näe taevasse Jumala ja saatana kihlveoni.
Jeesusega juhtus, nagu Iiobiga, et sõbrad hülgasid Ta.
Ketsemanis ta anus, et valvake koos minuga ja ristil oli Ta täitsa üksi.
Miks?
Et Ta võiks olla sinu sõber, kui kõik teised on su hüljanud.
Piibligrupi materjale Vanast ja Uuest Testamendist: www.ilosanomapiiri.fi
Tõlge: Ülle Kapanen