PIIBEL ARMSAKS
Oleme jõudnud viimase osa juurde Jeremija raamatus.
Sel korral arutleme, millise pärandi Jeremija jättis.
Issand, luba on teenijal kartmatult kuulutada Sinu sõna, aamen!
Viimati jäime selle juurde, kui babüloonlased vallutasid linna.
Nälginud sõdurid ei jaksanud enam müüri ega selle auke parandada.
Lõpuks tekkis müüri sisse auk, millest mees läbi mahtus.
Seda kaudu hakkas tulema vaenlase sõdureid linna.
Võite kujutleda, milline paanika seal tekkis.
Nädalaid ja kuid olid mehed kaitsnud naisi ja tütreid õudusega,
kuna kõik teavad, mis juhtub naistega vallutatud linnas.
Tsiviilelanikud üritavad pääseda Siioni mäele.
Sõdurid alustavad võidujooksu templisse, kuna teavad,
et seal on kõige rohkem kulda.
Juudid arvavad, et kui esimene pagan astub templi uksest sisse,
siis ta langeb surnult maha.
Aga nii ei juhtu.
Babüloonlased viivad kogu kulla, hõbeda ja ka pronksi.
Need Saalomoni ehitatud pronks- sambad ja-härjad, mis olid 300 a
säilinud teiste rüüstajate eest, lõhuti ja pronks viidi Babülooniasse.
Kui Jeruusalemm vallutati, oli seal elus vähem kui 1000 meest.
Kõige halvem oli, et babüloonlased pistsid templi põlema.
Nutulaulude 2. peatükis kurdab Jeremija:
"Issand tõukas ära oma altari, jättis maha oma pühamu,
andis vaenlase kätte selle paleede müürid!"
Kas see on Issand, kes hävitab templi?
Kui templist on tehtud röövlikoobas, see hävineb, see hävitatakse.
Nii juhtub ka lõpuaja kristlaskonnas - meie aja tempel on kristlik kirik.
Vallutatud linnas juhtub see, mis seal on alati juhtunud.
Meestest saavad orjad, naised vägistatakse ja juhid puuakse.
Aga kus on noor kuningas Sidkija?
Tal oli mingi salauks oma pargis.
Ta põgenes, jättes lambad hundi lõugade vahele.
Babüloonlased said ta kätte ja Sidkija saatus oli traagiline.
Viimane, mida ta oma silmadega nägi, oli ta oma poegade tapmine.
Seejärel tehti ta silmad pimedaks ja ta viidi Babülooniasse.
Võib vaid loota, et uskliku isa poeg mäletas oma isa Jumalat vangikongis.
Nebukadnetsar oli saatnud sõna oma vägedele, et koheldaks hästi
seda prohvetit, kes on 1,5 aastat jutlustanud, et tuleb alla anda.
Suur saatjaskond Babüloonia ohvitsere marsib sinna hoovi,
kus tohutult kõhn ja nälginud Jeremija istub kuskil nurgas.
Need kummardavad prohvetile ja ütlevad, et nüüd otsusta,
kas me viime su Babülooniasse ja peame sind ülal, või jääd siia.
Jeremija ei tea, mida otsustada,kuid otsustab jääda oma rahva juurde.
Nende kõige vaesemate juurde, kes sinna veel jäetakse.
See otsus toob kaasa Jeremija elu viimased suured tragöödiad.
Kas poleks võinud olla vana mehe elu lõpp rahulik?
Aga nii ei juhtunud.
Olukord oli keeruline, allesjäänud rahvas plaanis põgeneda Egiptusesse.
Nad kartsid Nebukadnetsarit ja mõtlesid põgeneda Egiptusesse.
See oli ainuke kord kui Jeremijalt nõu küsiti.
Ütle sina, kas läheme või jääme siia.
Jeremijal ei olnud valmis vastust.
Ta palus aega, et Issand võiks ilmutada oma sõnumit.
Siin näeme, et ta ei paisanud välja seda, mis sülg suhu toob,
vaid ootas Issanda sõnumit.
Kümne päeva pärast sai ta teate, et püsige siin, mina kaitsen teid siin,
Nebukadnetsar ei tee teile halba.
Kui lähete Egiptusesse, saab mõõk teid seal kätte.
Arvake, kas Jeremijat kuulati.
Kui ta rääkis Issanda teatest, siis rahvajääk ütles, et ta valetab.
Nii minnakse Egiptusesse ja võetakse vägisi Jeremija ja Baaruk kaasa.
Nii peab see vana mees käima orjuse teed.
Seda teed, mida Moosese juhtimisel tuldi mitusada aastat tagasi.
Jeremija käib seda teistpidi - orjuse maale.
Teades kindlasti, et sealt ta ei pääse kunagi, sinna ta maetakse.
Jeremija viimane sõnum oli umbes 5 a peale templi hävitamist.
See oli üks rahvapidustus Egiptuses, kuhu juudid tulid 100 km raadiusest.
Mis oli Jeremija viimase jutluse teema?
See oli täpselt sama kui esimese jutluse teema - ebajumalateenistus.
Paljud kuulutajad väsivad sama jutluse kuulutamisest.
Jeremija ei väsinud, tema kuulutas, mida Issand tal kuulutada lasi:
"Miks valmistate iseendile selle suure õnnetuse, hävitades oma mehed
ja naised, lapsed ja imikud Juudast, ilma endile jääkigi jätmata,
ärritades mind oma käte töödega, suitsutades teistele jumalatele
Egiptusemaal, kuhu te olete tulnud võõrana elama, hävitades endid
sellega ning saades sajatuseks ja teotuseks kõigi maa rahvaste seas?
Kas olete unustanud oma vanemate pahateod, Juuda kuningate pahateod,
omaenese pahateod ja oma naiste pahateod, mis nad tegid
Juudamaal ja Jeruusalema uulitsail?"
Nüüd oli see ahvatlus - taeva kuninganna.
Juudid tahtsid teenida naissoost jumalat.
See on kummaline, et naissoost jumala ahvatlus on kõigis uskudes.
Mina väidan, et kui katoliku kirik on kuulutanud Maarja
taeva jumalannaks või kuningannaks, on see natuke sama asi.
Mõtleme sellele, millise vastuse sai Jeremija viimane jutlus?
Juhtus nii, et Jeremija tehti täitsa maha.
Juudid ütlesid, et me ei kuula sind ega Issandat.
Nad esitasid oma teooria sellest, mis oli juhtunud - ajaloofilosoofia.
Nad ütlesid, et seni oli Juudamaal hea olla, kuni sai teenida Astartet,
naissoost jumalat.
Allamäge läks asi siis, kui tuli Joosija usupuhastus ja kõik keelati.
Nüüd teenitakse, nagu süda kutsub.
Nii sai lüüa Jeremija.
Piibel ei räägi, mis temaga peale seda juhtub.
Jeremija raamatus ei räägita Jeremija surmast.
On mingi juudi pärand, mis räägib, et Jeremija visati Egiptuses
viis aastat peale templi hävitamist kividega surnuks.
Ma ei tea, kas see on tõde või mitte.
Oma rahvas viskas kividega surnuks.
Kui nii oli, siis see oli raske lõpp raskele elule.
Aga mis on tore selle juures?
See, et surm oli Jeremijale võit.
Selleks ajaks ta oli nutnud viimase pisara, enam polnud vaja nutta.
Uue Jeruusalemma väravas, selle pärlivärava juures, mida ta oli
ennustanud, ootab Jeesus, taskurätik käes, ja pühib viimse pisara.
See on tõsi meie kõigi kohta, kes me Jeesust usume ja oleme
Tema nimesse ristitud.
See päev tuleb, mil Issand pühib viimse pisara meie silmist.
Nii juhtus see, et Jeremija luud maeti orjusemaale.
Aga viimsel päeval saab tõeks see sõna, et Egiptusest mina kutsun
oma poja, siis kui puhutakse viimast pasunat.
Jeesus ütleb seal pärlivärava juures Jeremijale, et hästi tehtud,
sina hea ja ustav teenija, mine Issanda rahusse.
Kas sellest pole küllalt?
Jeremija kuulis oma eluajal palju sõimu, kuid kiitus tuleb
Jeruusalemma väravas.
Kui sina saaksid valida, siis kumma sina valiksid?
Kiitus siin ja laitus seal, või laitus siin ja kiitus seal?
Sageli on neid kahte asja võimatu ühendada, kuna maailma armastus
on viha Jumala vastu.
Kui tahame olla maailma meele järgi, peame Jumala Sõnale selja keerama.
Kui Jeesus küsis jüngritelt, mida inimesed ütlevad, kes ma olen,
ütles keegi, et sind kutsutakse ka Jeremijaks.
Mõtlesin veel lõpuks võtta mõne asja, mis oli Jeesuse elus
samasugune, kui Jeremija elus, et Teda peeti ülestõusnud Jeremijaks.
Esimene asi - mõlemad kuulutasid palju seadust.
Jeesust peetakse hellaks vabastajaks, aga lugege tema jutlusi -
nendes on 80% seadust, nagu ka Jeremijal, isegi põrgu.
Jeesus mainib põrgut ühel või teisel moel 30 korda.
Raske on seda Piiblis eitada.
Mõlemad kuulutasid templi hävitamist 40 aastat enne ja
mõlemad kuulutasid seda nuttes.
Mõlemad rääkisid uuest lepingust, nagu eelmisel korral rääkisime.
Jeesuses sai tõeks uus leping.
Mõlemad kaotasid lahingu, kuid võitsid sõja.
Kui nad surid, siis paistis, et kõik on kaotatud.
Jeremijal olid mõned toetajad, Jeesusel ainult röövel ristil.
Ja ikkagi nad võitsid sõja.
Võib olla ka nii, et kaotame siin mõne lahingu, aga kui me
oleme Jeesuse poolel, võidame me sõja.
Mõlemad jätsid endast sõnumi.
Jeremija sõnad on ka nüüd, 2600 aastat hiljem, meie ees.
Samuti ka Jeesuse sõnad.
Mõlemad jätsid endast eeskuju.
See imeliselt suur eeskuju, et inimene võib seista üksi või väikese
toetajaskonnaga,õige Jumala koguduse toetusega, kogu maailma vastu.
Siin on meist igaühele kutse, praegusel lõpuajal -
Ela ka sina nagu Jeremija! Usu Jumala Sõnasse ja võitle selle eest!
Ära lase maailmal teha sulle ettekirjutusi!
Pole vaja kaua oodata, kui Jeesus tuleb tagasi.
Jääme vaikselt palvesse!
Issand, aita, et me võiksime teenida Sind nii, nagu Jeremija teenis!
Aita, et me võiksime uskuda Sinu armu nii, nagu Jeremija uskus,
Jeesuse nimel, aamen!
Õpi tundma Jeremija raamatut!
Mailis Janatuise raamatut "Itkevä pronssimuuri" saab tellida
aadressilt www.uusitie.com. Raamatus on ka aruteluküsimusi.
Mailis Janatuise Jeremija raamatul põhinevat piibliõppejuhendit
"Uskollinen kuolemaan asti" võib tõmmata netist www.ilosanomapiiri.fi
Tõlge: Ülle Kapanen