Jaakobin kirje, luku 2.
Veljeni, älköön teidän uskonne meidän kirkastettuun Herraamme,
Jeesukseen Kristukseen, olko sellainen, joka katsoo henkilöön.
Sillä jos kokoukseenne tulee mies, kultasormus sormessa
ja loistavassa puvussa, ja tulee myös köyhä ryysyissä,
ja te katsotte loistavapukuisen puoleen ja sanotte:
"Istu sinä tähän mukavasti", ja köyhälle sanotte: "Seiso sinä tuossa",
tahi: "Istu tähän jalkajakkarani viereen",
niin ettekö ole joutuneet ristiriitaan itsenne kanssa,
ja eikö teistä ole tullut väärämielisiä tuomareita?
Kuulkaa, rakkaat veljeni. Eikö Jumala ole valinnut niitä, jotka
maailman silmissä ovat köyhiä, olemaan rikkaita uskossa ja
sen valtakunnan perillisiä, jonka hän on luvannut niille,
jotka häntä rakastavat?
Mutta te olette häväisseet köyhän. Eivätkö juuri rikkaat teitä sorra,
ja eivätkö juuri he vedä teitä tuomioistuimien eteen?
Eivätkö juuri he pilkkaa sitä jaloa nimeä,
joka on lausuttu teidän ylitsenne?
Vaan jos täytätte kuninkaallisen lain Raamatun mukaan:
"Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi", niin te hyvin teette;
mutta jos te henkilöön katsotte, niin teette syntiä,
ja laki näyttää teille, että olette lainrikkojia.
Sillä joka pitää koko lain, mutta rikkoo yhtä kohtaa vastaan,
se on syypää kaikissa kohdin.
Sillä hän, joka on sanonut: "Älä tee huorin", on myös sanonut: "Älä tapa";
jos et teekään huorin, mutta tapat, olet lainrikkoja.
Puhukaa niin ja tehkää niin kuin ne, jotka vapauden laki on tuomitseva.
Sillä tuomio on laupeudeton sille, joka ei ole laupeutta tehnyt;
laupeudelle tuomio koituu kerskaukseksi.
Mitä hyötyä, veljeni, siitä on, jos joku sanoo itsellään olevan uskon,
mutta hänellä ei ole tekoja? Ei kaiketi usko voi häntä pelastaa?
Jos veli tai sisar on alaston ja jokapäiväistä ravintoa vailla
ja joku teistä sanoo heille: "Menkää rauhassa, lämmitelkää
ja ravitkaa itsenne", mutta ette anna heille ruumiin tarpeita,
niin mitä hyötyä siitä on?
Samoin uskokin, jos sillä ei ole tekoja, on itsessään kuollut.
Joku ehkä sanoo: "Sinulla on usko, ja minulla on teot";
näytä sinä minulle uskosi ilman tekoja,
niin minä teoistani näytän sinulle uskon.
Sinä uskot, että Jumala on yksi. Siinä teet oikein;
riivaajatkin sen uskovat ja vapisevat.
Mutta tahdotko tietää, sinä turha ihminen,
että usko ilman tekoja on voimaton?
Eikö Aabraham, meidän isämme, tullut vanhurskaaksi teoista,
kun vei poikansa Iisakin uhrialttarille?
Sinä näet, että usko vaikutti hänen tekojensa mukana,
ja teoista usko tuli täydelliseksi;
ja niin toteutui Raamatun sana: "Aabraham uskoi Jumalaa, ja se
luettiin hänelle vanhurskaudeksi", ja häntä sanottiin Jumalan ystäväksi.
Te näette, että ihminen tulee vanhurskaaksi teoista
eikä ainoastaan uskosta.
Eikö samoin myös portto Raahab tullut vanhurskaaksi teoista,
kun hän otti lähettiläät luokseen ja päästi heidät toista tietä pois?
Sillä niinkuin ruumis ilman henkeä on kuollut,
niin myös usko ilman tekoja on kuollut.
Luku 3.
Veljeni, älkööt aivan monet teistä pyrkikö opettajiksi,
sillä te tiedätte, että me saamme sitä kovemman tuomion.
Sillä monessa kohden me kaikki hairahdumme.
Jos joku ei hairahdu puheessa, niin hän on täydellinen mies
ja kykenee hillitsemään myös koko ruumiinsa.
Kun panemme suitset hevosten suuhun, että ne meitä tottelisivat,
niin voimme ohjata niiden koko ruumiin.
Katso, laivatkin, vaikka ovat niin suuri ja tuimain tuulten kuljetettavia,
ohjataan varsin pienellä peräsimellä, minne perämiehen mieli tekee.
Samoin myös kieli on pieni jäsen
ja voi kuitenkin kerskata suurista asioista. Katso, kuinka pieni tuli,
ja kuinka suuren metsän se sytyttää!
Myös kieli on tuli, on vääryyden maailma;
kieli on se meidän jäsenistämme, joka tahraa koko ruumiin,
sytyttää tuleen elämän pyörän, itse syttyen helvetistä.
Sillä kaiken luonnon, sekä petojen että lintujen, sekä matelijain että
merieläinten luonnon, voi ihmisluonto kesyttää ja onkin kesyttänyt;
mutta kieltä ei kukaan ihminen voi kesyttää;
se on levoton ja paha, täynnä kuolettavaa myrkkyä.
Kielellä me kiitämme Herraa ja Isää, ja sillä me kiroamme ihmisiä,
Jumalan kaltaisiksi luotuja;
samasta suusta lähtee kiitos ja kirous. Näin ei saa olla, veljeni.
Uhkuuko lähde samasta silmästä makeaa ja karvasta vettä?
Eihän, veljeni, viikunapuu voi tuottaa öljymarjoja eikä viinipuu viikunoita?
Eikä myöskään suolainen lähde voi antaa makeata vettä.
Kuka on viisas ja ymmärtäväinen teidän joukossanne?
Tuokoon hän näkyviin tekonsa hyvällä vaelluksellaan
viisauden sävyisyydessä.
Mutta jos teillä on katkera kiivaus ja riitaisuus sydämessänne,
niin älkää kerskatko älkääkä valhetelko totuutta vastaan.
Tämä ei ole se viisaus, joka ylhäältä tulee,
vaan se on maallista, sielullista, riivaajien viisautta.
Sillä missä kiivaus ja riitaisuus on,
siellä on epäjärjestys ja kaikkinainen paha meno.
Mutta ylhäältä tuleva viisaus on ensiksikin puhdas, sitten rauhaisa,
lempeä, taipuisa, täynnä laupeutta ja hyviä hedelmiä,
se ei epäile, ei teeskentele.
Vanhurskauden hedelmä kylvetään rauhassa rauhan tekijöille.
Luku 4.
Mistä tulevat taistelut ja mistä riidat teidän keskuudessanne?
Eikö teidän himoistanne, jotka sotivat jäsenissänne?
Te himoitsette, eikä teillä kuitenkaan ole;
te tapatte ja kiivailette, ettekä voi saavuttaa;
te riitelette ja taistelette. Teillä ei ole, sentähden ettette ano.
Te anotte, ettekä saa, sentähden että anotte kelvottomasti,
kuluttaaksenne sen himoissanne.
Te avionrikkojat, ettekö tiedä, että maailman ystävyys
on vihollisuutta Jumalaa vastaan?
Joka siis tahtoo olla maailman ystävä, siitä tulee Jumalan vihollinen.
Vai luuletteko, että Raamattu turhaan sanoo: "Kateuteen asti
hän halajaa henkeä, jonka hän on pannut meihin asumaan"?
Mutta hän antaa sitä suuremman armon. Sentähden sanotaan:
"Jumala on ylpeitä vastaan, mutta nöyrille hän antaa armon".
Olkaa siis Jumalalle alamaiset;
mutta vastustakaa perkelettä, niin se teistä pakenee.
Lähestykää Jumalaa, niin hän lähestyy teitä. Puhdistakaa kätenne,
te syntiset, ja tehkää sydämenne puhtaiksi, te kaksimieliset.
Tuntekaa kurjuutenne ja murehtikaa ja itkekää;
naurunne muuttukoon murheeksi ja ilonne suruksi.
Nöyrtykää Herran edessä, niin hän teidät korottaa.
Älkää panetelko toisianne, veljet. Joka veljeään panettelee
tai veljensä tuomitsee, se panettelee lakia ja tuomitsee lain;
mutta jos sinä tuomitset lain, niin et ole lain noudattaja, vaan sen tuomari.
Yksi on lainsäätäjä ja tuomari, hän, joka voi pelastaa ja hukuttaa;
mutta kuka olet sinä, joka tuomitset lähimmäisesi?
Kuulkaa nyt, te, jotka sanotte: "Tänään tai huomenna lähdemme
siihen ja siihen kaupunkiin ja viivymme siellä vuoden
ja teemme kauppaa ja saamme voittoa" -
te, jotka ette tiedä, mitä huomenna tapahtuu;
sillä mikä on teidän elämänne?
Savu te olette, joka hetkisen näkyy ja sitten haihtuu-
sen sijaan, että teidän tulisi sanoa:
"Jos Herra tahtoo ja me elämme, niin teemme tämän tai tuon".
Mutta nyt te kerskaatte ylvästelyssänne.
Kaikki sellainen kerskaaminen on paha.
Joka siis ymmärtää tehdä sitä, mikä hyvää on, eikä tee,
hänelle se on synniksi.
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tukea soittamalla numeroon 0600-10177.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua kaikilla teilläsi.
Tekstitys: Annukka Eskola