Heprealaiskirje, luku 9.
Olihan tosin ensimmäiselläkin liitolla jumalanpalvelussäännöt
ja maallinen pyhäkkö.
Sillä maja oli valmistettu niin, että siinä oli etumainen maja, jossa oli
sekä lampunjalka että pöytä ja näkyleivät, ja sen nimi on "pyhä".
Mutta toisen esiripun takana oli se maja, jonka nimi on "kaikkeinpyhin";
siinä oli kultainen suitsutusalttari ja liiton arkki,
yltympäri kullalla päällystetty, jossa säilytettiin kultainen
mannaa sisältävä astia ja Aaronin viheriöinyt sauva ja liiton taulut,
ja arkin päällä kirkkauden kerubit varjostamassa armoistuinta.
Mutta näistä nyt ei ole syytä puhua kustakin erikseen.
Kun nyt kaikki on näin järjestetty, menevät papit joka aika
etumaiseen majaan jumalanpalvelusta toimittamaan,
mutta toiseen majaan menee ainoastaan ylimmäinen pappi
kerran vuodessa, ei ilman verta, jonka hän uhraa itsensä edestä
ja kansan tahattomien syntien edestä.
Näin Pyhä Henki osoittaa, että tie kaikkeinpyhimpään vielä on
ilmoittamatta, niin kauan kuin etumainen maja vielä seisoo.
Tämä on nykyistä aikaa tarkoittava vertauskuva, ja sen mukaisesti
uhrataan lahjoja ja uhreja, jotka eivät kykene tekemään täydelliseksi
omassatunnossaan sitä, joka jumalanpalvelusta toimittaa,
vaan jotka, niinkuin ruuat ja juomat ja erilaiset pesotkin, ovat ainoastaan
lihan sääntöjä, jotka ovat voimassa uuden järjestyksen aikaan asti.
Mutta kun Kristus tuli tulevaisen hyvän ylimmäiseksi papiksi,
niin hän suuremman ja täydellisemmän majan kautta,
joka ei ole käsillä tehty, se on: joka ei ole tätä luomakuntaa,
meni, ei kauristen ja vasikkain veren kautta, vaan oman verensä kautta
kerta kaikkiaan kaikkeinpyhimpään ja sai aikaan iankaikkisen lunastuksen.
Sillä jos kauristen ja härkäin veri ja hiehon tuhka,
saastaisten päälle vihmottuna, pyhittää lihanpuhtauteen,
kuinka paljoa enemmän on Kristuksen veri, hänen, joka iankaikkisen Hengen
kautta uhrasi itsensä viattomana Jumalalle, puhdistava meidän
omantuntomme kuolleista teoista palvelemaan elävää Jumalaa!
Ja sentähden hän on uuden liiton välimies, että,
koska hänen kuolemansa on tapahtunut lunastukseksi
ensimmäisen liiton aikuisista rikkomuksista,
ne, jotka ovat kutsutut, saisivat luvatun iankaikkisen perinnön.
Sillä missä on testamentti, siinä on sen tekijän kuolema toteennäytettävä;
sillä vasta kuoleman jälkeen testamentti on pitävä,
koska se ei milloinkaan ole voimassa tekijänsä eläessä.
Sentähden ei myöskään ensimmäistä liittoa verettä vihitty.
Sillä kun Mooses oli kaikelle kansalle julkilukenut kaikki käskyt,
niinkuin ne laissa kuuluvat, otti hän vasikkain ja kauristen veren
ynnä vettä ja purppuravillaa ja isopin
ja vihmoi sekä itse kirjan että kaiken kansan,
sanoen: "Tämä on sen liiton veri, jonka Jumala on teille säätänyt".
Ja samoin hän verellä vihmoi myös majan ja
kaikki palvelukseen kuuluvat esineet.
Niin puhdistetaan lain mukaan miltei kaikki verellä,
ja ilman verenvuodatusta ei tapahdu anteeksiantamista.
On siis välttämätöntä, että taivaalliste kuvat tällä tavalla puhdistetaan, mutta
että taivaalliset itse puhdistetaan paremmilla uhreilla kuin nämä.
Sillä Kristus ei mennyt käsillä tehtyyn kaikkeinpyhimpään,
joka vain on sen oikean kuva, vaan itse taivaaseen,
nyt ilmestyäkseen Jumalan kasvojen eteen meidän hyväksemme.
Eikä hän mennyt uhratakseen itseänsä monta kertaa,
niin kuin ylimmäinen pappi joka vuosi menee kaikkeinpyhimpään,
vierasta verta mukanaan,
sillä muutoin hänen olisi pitänyt kärsimän monta kertaa
maailman perustamisesta asti;
mutta nyt hän on yhden ainoan kerran maailmanaikojen lopulla ilmestynyt,
poistaakseen synnin uhraamalla itsensä.
Ja samoinkuin ihmisille on määrätty, että heidän kerran on kuoleminen,
mutta senjälkeen tulee tuomio,
samoin Kristuskin, kerran uhrattuna ottaakseen pois monien synnit,
on toistamiseen ilman syntiä ilmestyvä pelastukseksi
niille, jotka häntä odottavat.
Luku 10.
Sillä koska laissa on vain tulevan hyvän varjo, ei itse asiain olemusta,
ei se koskaan voi samoilla jokavuotisilla uhreilla,
joita he alinomaa kantavat esiin, tehdä niiden tuojia täydellisiksi.
Sillä eikö muutoin olisi lakattu niitä uhraamasta, koska näillä,
jotka jumalanpalvelustaan toimittavat, kerran puhdistettuina,
ei enää olisi ollut mitään tuntoa synneistä?
Mutta niissä on jokavuotinen muistutus synneistä.
Sillä mahdotonta on, että härkäin ja kauristen veri voi ottaa pois syntejä.
Sentähden hän maailmaan tullessaan sanoo:
"Uhria ja antia sinä et tahtonut, mutta ruumiin sinä minulle valmistit;
polttouhreihin ja syntiuhreihin sinä et mielistynyt.
Silloin minä sanoin: 'Katso, minä tulen
-kirjakääröön on minusta kirjoitettu- tekemään sinun tahtosi, Jumala'."
Kun hän ensin sanoo: "Uhreja ja anteja ja polttouhreja ja syntiuhreja
sinä et tahtonut etkä niihin mielistynyt",
vaikka niitä lain mukaan uhrataankin,
sanoo hän sitten: "Katso, minä tulen tekemään sinun tahtosi".
Hän poistaa ensimmäisen, pystyttääkseen toisen.
Ja tämän tahdon perusteella me olemme pyhitetyt Jeesuksen
Kristuksen ruumiin uhrilla kerta kaikkiaan.
Ja kaikki papit seisovat päivä päivältä palvelustaan toimittamassa ja usein
uhraamassa, aina samoja uhreja, jotka eivät ikinä voi syntejä poistaa;
mutta tämä on, uhrattuaan yhden ainoan uhrin syntien edestä,
ainiaaksi istuutunut Jumalan oikealle puolelle,
ja odottaa nyt vain, kunnes hänen vihollisensa pannaan
hänen jalkojensa astinlaudaksi.
Sillä hän on yhdellä ainoalla uhrilla ainiaaksi tehnyt täydellisiksi ne,
jotka pyhitetään.
Todistaahan sen meille myös Pyhä Henki; sillä sanottuaan:
"Tämä on se liitto, jonka minä näiden päivien jälkeen
teen heidän kanssaan", sanoo Herra:
"Minä panen lakini heidän sydämiinsä ja kirjoitan ne heidän mieleensä";
ja: "heidän syntejänsä ja laittomuuk- siansa en minä enää muista".
Mutta missä nämä ovat anteeksi annetut,
siinä ei uhria synnin edestä enää tarvita.
Koska meillä siis, veljet, on luja luottamus siihen,
että meillä Jeesuksen veren kautta on pääsy kaikkeinpyhimpään,
jonka pääsyn hän on vihkinyt meille uudeksi ja eläväksi tieksi,
joka käy esiripun, se on hänen lihansa, kautta,
ja koska meillä on "suuri pappi, Jumalan huoneen haltija",
niin käykäämme esiin totisella sydämellä, täydessä uskon
varmuudessa, sydän vihmottuna puhtaaksi pahasta omastatunnosta ja
ruumis puhtaalla vedellä pestynä;
pysykäämme järkähtämättä toivon tunnustuksessa,
sillä hän, joka antoi lupauksen, on uskollinen;
ja valvokaamme toinen toistamme rohkaisuksi toisillemme rakkauteen
ja hyviin tekoihin;
Älkäämme jättäkö omaa seurakunnankokoustamme,
niin kuin muutamien on tapana, vaan kehoittakaamme toisiamme,
sitä enemmän, kuta enemmän näette tuon päivän lähestyvän.
Sillä jos me tahallamme teemme syntiä, päästyämme totuuden tuntoon,
niin ei ole enää uhria meidän syntiemme edestä,
vaan hirmuinen tuomion odotus ja tulen kiivaus,
joka on kuluttava vastustajat.
Joka hylkää Mooseksen lain, sen pitää armotta
kahden tai kolmen todistajan todistuksen nojalla kuoleman:
kuinka paljoa ankaramman rangaistuksen luulettekaan
sen ansaitsevan, joka tallaa jalkoihinsa Jumalan Pojan ja pitää
epäpyhänä liiton veren, jossa hänet on pyhitetty, ja pilkkaa armon Henkeä!
Sillä me tunnemme hänet, joka on sanonut:
"Minun on kosto, minä olen maksava";
ja vielä: "Herra on tuomitseva kansansa".
Hirmuista on langeta elävän Jumalan käsiin.
Mutta muistakaa entisiä päiviä, jolloin te, valistetuiksi tultuanne,
kestitte monet kärsimysten kilvoitukset,
kun te toisaalta olitte häväistysten ja ahdistusten alaisina,
kaikkien katseltavina, toisaalta taas tulitte niiden osaveljiksi,
joiden kävi samalla tavalla.
Sillä vankien kanssa te olette kärsineet ja ilolla pitäneet hyvänänne
omaisuutenne ryöstön, tietäen, että teillä on parempi tavara, joka pysyy.
Älkää siis heittäkö pois uskallustanne, jonka palkka on suuri.
Sillä te tarvitsette kestäväisyyttä, tehdäksenne Jumalan tahdon ja
saadaksenne sen, mikä luvattu on.
Sillä "vähän, aivan vähän aikaa vielä,
niin tulee hän, joka tuleva on, eikä viivyttele;
mutta minun vanhurskaani on elävä uskosta, ja jos hän vetäytyy pois,
ei minun sieluni mielisty häneen".
Mutta me emme ole niitä, jotka vetäytyvät pois omaksi
kadotuksekseen, vaan niitä, jotka uskovat sielunsa pelastukseksi.
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tukea soittamalla numeroon 0600-10177.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua kaikilla teilläsi.
Tekstitys: Annukka Eskola