Jesaja, luku 41.
Vaietkaa minun edessäni, te merensaaret.
Kansat verestäkööt voimansa, astukoot esiin ja puhukoot sitten;
käykäämme oikeutta keskenämme.
Kuka herätti päivänkoiton maasta hänet,
jota vanhurskaus seuraa joka askeleella? Kuka antaa
kansat hänen valtaansa, kukistaa kuninkaat hänen jalkoihinsa?
Kuka muuttaa heidän miekkansa tomuksi,
heidän jousensa lentäviksi oljenkorsiksi?
Hän ajaa heitä takaa, samoaa vammatonna polkua,
hänen jalkainsa ennen kulkematonta.
Kuka on tämän tehnyt ja toimittanut?
Hän, joka alusta asti kutsuu sukupolvet esiin:
minä, Herra, joka olen ensimmäinen ja viimeisten luona vielä sama.
Merensaaret näkivät sen ja peljästyivät, maan ääret vapisivat.
He lähestyivät, he tulivat,
he auttoivat toinen toistaan ja sanoivat toisillensa: "Ole luja!"
Valaja rohkaisee kultaseppää, levyn vasaroitsija alasimen iskijää;
hän sanoo juotoksesta: "Se on hyvä",
ja vahvistaa sen nauloilla, niin ettei se horju.
Mutta sinä Israel, minun palvelijani, sinä Jaakob, jonka minä olen valinnut,
Aabrahamin, minun ystäväni, siemen,
jonka minä olen ottanut maan ääristä ja kutsunut maan
kaukaisimmilta periltä, jolle minä sanoin: "Sinä olet minun palvelijani,
sinut minä olen valinnut enkä sinua halpana pitänyt",
Älä pelkää, sillä minä olen sinun kanssasi; älä arkana pälyile,
sillä minä olen sinun Jumalasi; minä vahvistan sinua, minä autan sinua,
minä tuen sinua vanhurskauteni oikealla kädellä.
Katso, häpeän ja pilkan saavat kaikki, jotka palavat vihasta sinua vastaan;
tyhjiin raukeavat ja hukkuvat, jotka sinun kanssasi riitelevät.
Hakemallakaan et löydä niitä, jotka sinua vastaan taistelivat;
tyhjiin raukeavat ja lopun saavat, jotka sinun kanssasi sotivat.
Sillä minä, Herra, sinun Jumalasi, tartun sinun oikeaan käteesi,
minä sanon sinulle: "Älä pelkää, minä autan sinua".
Älä pelkää, Jaakob, sinä mato, sinä Israelin vähäinen väki:
minä autan sinua, sanoo Herra, ja sinun lunastajasi on Israelin Pyhä.
Katso, minä panen sinut raastavaksi puimaäkeeksi,
uudeksi, monihampaiseksi.
Sinä puit ja rouhennat vuoret, muutat kukkulat akanoiksi;
sinä ne viskaat, ja tuuli ne vie ja myrsky ne hajottaa.
Mutta sinä iloitset Herrassa, Israelin Pyhä on sinun kerskauksesi.
Kurjat ja köyhät etsivät vettä, eikä sitä ole;
heidän kielensä kuivuu janosta.
Mutta minä, Herra, kuulen heitä, minä, Israelin Jumala, en heitä hylkää.
Minä puhkaisen purot kallio- kukkuloihin, lähteet laaksojen pohjiin;
minä muutan erämaan vesilammikoiksi ja hietikon hetteiköksi.
Minä kasvatan erämaahan setripuita, akasioita, myrttejä ja öljypuita;
minä istutan arolle kypressejä, jalavia ynnä hopeakuusia,
jotta he näkisivät ja tietäisivät, huomaisivat ja myös ymmärtäisivät,
että Herran käsi on tämän tehnyt, Israelin Pyhä sen luonut.
Tuokaa esiin riita-asianne, sanoo Herra,
esittäkää todisteenne, sanoo Jaakobin kuningas.
Esittäkööt ja ilmoittakoot meille, mitä tapahtuva on; ilmoittakaa entiset,
mitä ne olivat, tarkataksemme ja tietääksemme, mitä niistä on tullut,
tahi antakaa meidän kuulla tulevaisia.
Ilmoittakaa, mitä vastedes tapahtuu, tietääksemme, oletteko te jumalia.
Tehkää hyvää tai tehkää pahaa, niin me katsomme ja ihmettelemme.
Katso, te olette pelkkää tyhjää, ja teidän tekonne ovat turhat.
Kauhistus se, joka teidät valitsee!
Minä herätin pohjoisesta hänet, ja hän tuli, päivänkoitosta hänet,
joka rukoilee minun nimeäni, ja hän tallaa käskynhaltijoita kuin lokaa,
niinkuin savenvalaja savea sotkee.
Kuka on sen alunpitäen ilmoittanut, että olisimme sen tienneet,
ja edeltäpäin, niin että voisimme sanoa: "Hän oli oikeassa"?
Ei kukaan sitä ilmoittanut, ei kukaan sitä kuuluttanut,
ei kukaan kuullut teiltä sanaakaan.
Minä ensimmäisenä sanon Siionille: "Katso, katso, siinä ne ovat!"
ja annan Jerusalemille ilosanomantuojan.
Minä katselen ympärilleni, mutta ei ole ketään;
ei kenkään näistä voi antaa neuvoa, että kysyisin heiltä ja he vastaisivat.
Katso, kaikki he ovat pelkkää petosta, turhat ovat heidän työnsä;
tuulta ja tyhjää ovat heidän valetut kuvansa.
Luku 42.
Katso, minun palvelijani, jota minä tuen, minun valittuni,
johon minun sieluni mielistyi. Minä olen pannut Henkeni häneen,
hän levittää kansakuntiin oikeuden.
Ei hän huuda eikä korota ääntään, ei anna sen kuulua kaduilla.
Särjettyä ruokoa hän ei muserra, ja suitsevaista kynttilänsydäntä
hän ei sammuta. Hän levittää oikeutta uskollisesti.
Hän itse ei sammu eikä murru, kunnes on saattanut oikeuden maan päälle,
ja merensaaret odottavat hänen opetustansa.
Näin sanoo Jumala, Herra, joka on luonut taivaan ja levittänyt sen,
joka on tehnyt maan laveuden ja mitä siinä kasvaa, antanut henkäyksensä
kansalle, joka siinä on, ja hengen niille, jotka siellä vaeltavat:
Minä, Herra, olen vanhurskaudessa kutsunut sinut,
olen tarttunut sinun käteesi, varjellut sinut ja
pannut sinut kansoille liitoksi, pakanoille valkeudeksi,
avaamaan sokeat silmät, päästämään sidotut vankeudesta,
pimeydessä istuvat vankihuoneesta.
Minä, Herra, se on minun nimeni,
minä en anna kunniaani toiselle enkä ylistystäni epäjumalille.
Katso, entiset ovat toteen käyneet, ja uusia minä ilmoitan;
ennenkuin ne puhkeavat taimelle, annan minä teidän ne kuulla.
Veisatkaa Herralle uusi virsi, veisatkaa hänen ylistystänsä
hamasta maan äärestä, te merenkulkijat ja meri täysinensä,
te merensaaret ja niissä asuvaiset.
Korottakoot äänensä erämaa ja sen kaupungit, kylät, joissa Keedar asuu.
Riemuitkoot kallioilla asuvaiset, vuorten huipuilta huutakoot ilosta.
Antakoot Herralle kunnian ja julista- koot hänen ylistystään merensaarissa.
Herra lähtee sotaan niinkuin sankari, niinkuin soturi hän kiihoittaa
kiivautensa; hän nostaa sotahuudon ja karjuu, uhittelee vihollisiansa.
Minä olen ollut vaiti ikiajoista asti, olen ollut hiljaa ja pidättänyt itseni.
Mutta nyt minä huudan kuin lapsen- synnyttäjä, puhallan ja puuskun.
Minä teen autioiksi vuoret ja kukkulat, ja kuihdutan niiltä kaiken ruohon;
minä muutan virrat saariksi ja kuivaan vesilammikot.
Minä johdatan sokeat tietä, jota he eivät tunne;
polkuja, joita he eivät tunne, minä kuljetan heidät.
Minä muutan pimeyden heidän edellään valkeudeksi
ja koleikot tasangoksi. Nämä minä teen enkä niitä tekemättä jätä.
Mutta ne peräytyvät ja joutuvat häpeään,
jotka turvaavat veistettyyn kuvaan, jotka sanovat valetuille kuville:
"Te olette meidän jumalamme".
Te kuurot, kuulkaa, ja te sokeat, katsokaa ja nähkää.
Kuka on sokea, ellei minun palvelijani, ja kuka niin kuuro
kuin minun sanansaattajani, jonka minä lähetän?
Kuka on niin sokea kuin minun palkkalaiseni,
niin sokea kuin Herran palvelija?
Paljon sinä olet nähnyt, mutta et ole ottanut varteen;
korvat avattiin, mutta ei kuulla.
Herra on nähnyt hyväksi vanhurskautensa tähden
tehdä lain suureksi ja ihanaksi.
Mutta tämä on raastettu ja ryöstetty kansa kaikki nuoret miehet ovat
sidotut ja vankihuoneisiin kätketyt; he ovat joutuneet saaliiksi,
eikä ole auttajaa, ryöstetyiksi, eikä ole, kuka sanoisi: "Anna takaisin!"
Kuka teistä ottaa tämän korviinsa, tarkkaa ja kuulee vastaisen varalta?
Kuka on antanut Jaakobin ryöstet- täväksi ja Israelin raastajain valtaan?
Eikö Herra, jota vastaan me olemme syntiä tehneet,
jonka teitä he eivät tahtoneet vaeltaa ja jonka lakia he eivät totelleet?
Niin hän vuodatti Israelin päälle vihansa hehkun ja sodan tuimuuden.
Se liekehti hänen ympärillään, mutta hän ei ollut tietääksensä;
se poltti häntä, mutta hän ei siitä huolinut.
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tukea soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.