Jesaja, luku 24
Katso, Herra tekee maan tyhjäksi ja autioksi,
mullistaa sen muodon ja hajottaa sen asukkaat.
Ja niinkuin kansan käy, niin papinkin, niinkuin orjan, niin hänen herransa,
niinkuin orjattaren, niin hänen emäntänsä,
niinkuin ostajan, niin myyjän, niinkuin lainanottajan, niin lainanantajan,
niinkuin velallisen, niin velkojankin.
Maa tyhjentämällä tyhjennetään ja ryöstämällä ryöstetään.
Sillä Herra on tämän sanan puhunut.
Maa murehtii ja lakastuu, maanpiiri nääntyy ja lakastuu;
kansan ylhäiset maassa nääntyvät.
Maa on saastunut asukkaittensa alla, sillä he ovat rikkoneet lait,
muuttaneet käskyt, hyljänneet iankaikkisen liiton.
Sentähden kirous kalvaa maata, ja sen asukkaat syystänsä kärsivät;
sentähden maan asukkaat kuumuudesta korventuvat,
ja vähän jää ihmisiä jäljelle.
Viini murehtii, viiniköynnös kuihtuu, kaikki ilomieliset huokaavat.
Loppunut on vaskirumpujen riemu, lakannut remuavaisten melu,
loppunut kanteleitten riemu.
Ei laulaen viiniä juoda, väkijuoma käy karvaaksi juojillensa.
Kukistettu on autio kaupunki, joka talo teljetty, sisään pääsemätön.
Viinistä on kaduilla valitus, kaikki ilo on mennyt mailleen,
riemu maasta paennut.
Jäljellä on kaupungissa hävitys, portti on pirstaleiksi lyöty.
Sillä niin on käyvä maan päällä, kansojen keskuudessa,
kuin öljypuuta karistettaessa, kuin jälkikorjuussa, viininkorjuun päätyttyä.
Ne korottavat äänensä ja riemuitsevat,
ne huutavat mereltä päin Herran valtasuuruutta:
"Sentähden kunnioittakaa Herraa valon mailla,
ja meren saarilla Herran, Israelin Jumalan, nimeä".
Maan äärestä kuulemme ylistysvirret: "Ihana on vanhurskaan osa!"
Mutta minä sanon: "Riutumus, riutumus on minun osani, voi minua:
ryöstäjät ryöstävät, raastaen ryöstäjät ryöstävät!"
Kauhu ja kuoppa ja paula on edessäsi, sinä maan asukas.
Joka pakenee kauhun ääntä, se putoaa kuoppaan,
ja joka kuopasta nousee, se puuttuu paulaan.
Sillä korkeuden akkunat aukenevat ja maan perustukset järkkyvät.
Maa murskaksi musertuu, maa halkee ja hajoaa, maa horjuu ja huojuu.
Maa hoippuu ja hoipertelee niinkuin juopunut, huojuu niinkuin lehvämaja.
Raskaana painaa sitä sen rikkomus, se kaatuu eikä enää nouse.
Sinä päivänä Herra kostaa korkeuden sotajoukolle korkeudessa
ja maan kuninkaille maan päällä.
Heidät kootaan sidottuina vanki- kuoppaan ja suljetaan vankeuteen;
pitkän ajan kuluttua heitä etsiskellään.
Ja kuu punastuu, ja aurinko häpeää,
sillä Herra Sebaot on kuningas Siionin vuorella ja Jerusalemissa,
ja hänen vanhintensa edessä loistaa kirkkaus.
Luku 25
Herra, sinä olet minun Jumalani; minä kunnioitan sinua, kiitän sinun nimeäsi,
sillä sinä olet tehnyt ihmeitä, sinun aivoituksesi kaukaisilta päiviltä
ovat todet ja vakaat. Sillä sinä olet tehnyt kaupungin kiviroukkioksi,
varustetun kaupungin raunioiksi; muukalaisten linna on kadonnut
kaupunkien luvusta, ei sitä ikinä enää rakenneta.
Sentähden sinua kunnioittaa väkevä kansa,
väkivaltaisten pakanain kaupunki sinua pelkää.
Sillä sinä olit turvana vaivaiselle, turvana köyhälle hänen
ahdingossansa, suojana rankkasateelta, varjona helteeltä;
sillä väkivaltaisten kiukku on kuin rankkasade seinää vastaan.
Niinkuin helteen kuivassa maassa, niin sinä vaimensit muukalaisten
melun. Niinkuin helle pilven varjossa vaipuu väkivaltaisten voittolaulu.
Ja Herra Sebaot laittaa kaikille kansoille tällä vuorella pidot rasvasta,
pidot voimaviinistä, ydinrasvasta, puhtaasta voimaviinistä.
Ja hän hävittää tällä vuorella verhon, joka verhoaa kaikki kansat,
ja peiton, joka peittää kaikki kansakunnat.
Hän hävittää kuoleman ainiaaksi, ja Herra, Herra pyyhkii
kyyneleet kaikkien kasvoilta ja ottaa pois kansansa häväistyksen
kaikesta maasta. Sillä Herra on puhunut.
Ja sinä päivänä sanotaan: "Katso, tämä on meidän Jumalamme,
jota me odotimme meitä pelastamaan; tämä on Herra, jota me odotimme:
iloitkaamme ja riemuitkaamme pelastuksesta, jonka hän toi".
Sillä Herran käsi lepää tällä vuorella. Mutta Mooab tallataan
siihen paikkaansa, niinkuin oljet tallautuvat lantaveteen.
Ja hän haroo siinä käsiään, niinkuin uija haroo uidessansa, mutta
Herra painaa alas hänen ylpeytensä ynnä hänen kättensä rimpuilut.
Sinun korkeitten muuriesi varustukset hän kukistaa,
painaa alas, syöksee maahan, tomuun asti.
Luku 26
Sinä päivänä lauletaan Juudan maassa tämä laulu: "Meillä on
vahva kaupunki, pelastuksen hän asettaa muuriksi ja varustukseksi.
Avatkaa portit vanhurskaan kansan käydä sisälle, joka uskollisena pysyy.
Vakaamieliselle sinä talletat rauhan, rauhan, sillä hän turvaa sinuun.
Turvatkaa Herraan ainiaan, sillä Herra, Herra on iankaikkinen kallio.
Sillä hän on kukistanut korkealla asuvaiset, ylhäisen kaupungin,
hän painoi sen alas, painoi maan tasalle, syöksi sen tomuun asti.
Sitä tallaa jalka, kurjan jalat, vaivaisten askeleet.
Vanhurskaan polku on suora, sinä teet vanhurskaan tien tasaiseksi.
Niin, sinun tuomioittesi tiellä me odotamme sinua, Herra;
sinun nimeäsi ja sinun muistoasi sielu ikävöitsee.
Minun sieluni ikävöitsee sinua yöllä, minun henkeni sisimmässäni
etsii sinua varhain; sillä kun sinun tuomiosi kohtaavat maata,
oppivat maanpiirin asukkaat vanhurskautta.
Jos jumalaton saa armon, ei hän opi vanhurskautta;
oikeuden maassa hän tekee vääryyttä eikä näe Herran korkeutta.
Herra, sinun kätesi on kohotettu, mutta he eivät sitä näe.
He saakoot häpeäksensä nähdä sinun kiivautesi kansan puolesta;
kuluttakoon heidät tuli, joka sinun vihollisesi kuluttaa.
Herra, sinä saatat meille rauhan,
sillä myös kaikki meidän tekomme olet sinä tehnyt.
Herra, meidän Jumalamme, meitä ovat vallinneet muut herrat, et sinä;
sinua yksin me ylistämme, sinun nimeäsi.
Kuolleet eivät virkoa eloon, vainajat eivät nouse: niin sinä olet heille
kostanut, tuhonnut heidät ja hävittänyt kaiken heidän muistonsa.
Sinä olet lisännyt kansan, Herra, olet lisännyt kansan,
olet kunniasi näyttänyt, olet laajentanut kaikki maan rajat.
Herra, ahdistuksessa he etsivät sinua,
vuodattivat hiljaisia rukouksia, kun sinä heitä kuritit.
Niinkuin raskas vaimo, joka on synnyttämäisillään, vääntelehtii ja
huutaa kivuissansa, niin me olimme sinun edessäsi, Herra.
Me olimme raskaina, vääntelehdimme, mutta oli niinkuin
olisimme synnyttäneet tuulta: emme saaneet aikaan pelastusta maalle,
maanpiirin asukkaat eivät ilmoille päässeet.
Mutta sinun kuolleesi virkoavat eloon, minun ruumiini nousevat ylös.
Herätkää ja riemuitkaa, te jotka tomussa lepäätte,
sillä sinun kasteesi on valkeuksien kaste, ja maa tuo vainajat ilmoille.
Mene, kansani, kammioihisi ja sulje ovet jälkeesi,
lymyä hetkinen, kunnes viha on ohitse mennyt.
Sillä katso, Herra lähtee asuinsijastaan
kostamaan maan asukkaille heidän pahat tekonsa,
ja maa paljastaa verivelkansa eikä surmattujansa enää peitä."
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.