Paavalin 2. kirje korinttolaiskirje, luku 10
Minä, Paavali, itse kehoitan teitä Kristuksen laupeuden ja
lempeyden kautta, minä, joka olen muka nöyrä kasvotusten teidän
kanssanne, mutta poissa ollessani rohkea teitä kohtaan,
ja pyydän, ettei minun, kun tulen teidän tykönne, tarvitsisi käyttää sitä
rohkeutta, millä aion luottavaisesti uskaltaa käydä eräiden kimppuun,
jotka ajattelevat meistä, aivan kuin vaeltaisimme lihan mukaan.
Vaikka me vaellammekin lihassa, emme kuitenkaan lihan mukaan sodi;
sillä meidän sota-aseemme eivät ole lihalliset, vaan ne ovat voimalliset
Jumalan edessä hajottamaan maahan linnoituksia.
Me hajotamme maahan järjen päätelmät ja jokaisen varustuksen,
joka nostetaan Jumalan tuntemista vastaan,
ja vangitsemme jokaisen ajatuksen kuuliaiseksi Kristukselle
ja olemme valmiit rankaisemaan kaikkea tottelemattomuutta,
kunhan te ensin olette täysin kuuliaisiksi tulleet.
Nähkää, mitä silmäin edessä on. Jos joku on mielessään varma siitä,
että hän on Kristuksen oma, ajatelkoon hän edelleen mielessään,
että samoin kuin hän on Kristuksen, samoin olemme mekin.
Ja vaikka minä jonkun verran enem- mänkin kerskaisin siitä vallastamme,
jonka Herra on antanut teitä raken- taaksemme eikä kukistaaksemme,
en ole häpeään joutuva.
Tämän minä sanon, ettei näyttäisi siltä,
kuin peloittelisin teitä kirjeilläni.
Sillä hänen kirjeensä ovat, sanotaan, kyllä mahtavat ja pontevat,
mutta ruumiillisesti läsnäollessaan hän on heikko,
eikä hänen puheensa ole minkään arvoista.
Joka niin sanoo, ajatelkoon, että samaa, mitä me poissaolevina
olemme kirjeissämme sanoissa,
samaa me myös olemme läsnäolevina teoissa.
Sillä me emme rohkene lukeutua emmekä verrata itseämme eräisiin,
jotka itseänsä suosittelevat; mutta he ovat ymmärtämättömiä,
kun mittaavat itsensä omalla itsellään ja vertailevat itseään omaan itseensä.
Me taas emme rupea kerskaamaan yli määrän, vaan ainoastaan
sen määrätyn vaikutusalan mukaan, minkä Jumala on asettanut meille
määräksi, ulottuaksemme teihinkin asti.
Sillä me emme kurota itseämme liiaksi,
ikäänkuin emme teihin ulottuisikaan, sillä olemmehan ehtineet
Kristuksen evankeliumin julistamisessa teihinkin asti.
Emme kerskaa yli määrän, emme muiden vaivannäöistä,
mutta meillä on se toivo, että teidän uskonne lisääntyessä me oman
vaikutusalamme mukaan kasvamme teidän keskuudessanne niin suuriksi,
että saamme viedä evankeliumin myöskin tuolla puolen teitä oleviin
maihin - tahtomatta kerskata siitä,
mikä jo on valmista toisten vaikutusalalla.
Mutta joka kerskaa, hänen kerskauksenaan olkoon Herra.
Sillä ei se ole koetuksen kestävä, joka itse itseään suosittelee,
vaan se, jota Herra suosittelee.
Luku 11
Jospa kärsisitte minulta hiukan mielettömyyttäkin!
Ja kyllähän te minua kärsittekin.
Sillä minä kiivailen teidän puolestanne Jumalan kiivaudella;
minähän olen kihlannut teidät miehelle, yhdelle ainoalle,
asettaakseni Kristuksen eteen puhtaan neitsyen.
Mutta minä pelkään, että niinkuin käärme kavaluudellaan petti Eevan,
niin teidän mielenne ehkä turmeltuu pois vilpittömyydestä ja puhtaudesta,
joka teissä on Kristusta kohtaan.
Sillä jos joku tulee ja saarnaa jotakin toista Jeesusta kuin sitä,
jota me olemme saarnanneet, tai jos te saatte toisen hengen,
kuin minkä olette saaneet, tai toisen evankeliumin, kuin minkä olette
vastaanottaneet, niin sen te hyvin kärsitte.
Mutta minä en katso itseäni missään suhteessa noita isoisia
apostoleja huonommaksi.
Jos olenkin oppimaton puheessa, en kuitenkaan tiedossa;
olemmehan tuoneet sen teille kaikin tavoin ilmi kaikissa asioissa.
Vai olenko tehnyt syntiä siinä, että - alentaessani itseni,
jotta te ylenisitte - olen ilmaiseksi julistanut teille Jumalan evankeliumia?
Muita seurakuntia minä riistin, ottaessani heiltä palkkaa
palvellakseni teitä. Kun olin teidän luonanne ja kärsin puutetta,
en rasittanut ketään.
Sillä mitä minulta puuttui, sen täyttivä veljet, jotka tulivat Makedoniasta; ja
kaikessa minä varoin olemasta teille rasitukseksi, ja olen vastakin varova.
Niin totta kuin Kristuksen totuus on minussa,
ei tätä kerskausta minulta riistetä Akaian maanäärissä.
Minkätähden? Senkötähden, etten muka rakasta teitä?
Jumala tietää sen.
Mutta mitä minä teen, sen olen vastakin tekevä,
riistääkseni aiheen niiltä, jotka aihetta etsivät, että heidät siinä,
missä kerskaavat, havaittaisiin samankaltaisiksi kuin mekin.
Sillä semmoiset ovat valheapostoleja, petollisia työntekijöitä,
jotka tekeytyvät Kristuksen apostoleiksi.
Eikä ihme; sillä itse saatana tekeytyy valkeuden enkeliksi.
Ei ole siis paljon, jos hänen palvelijansakin tekeytyvät
vanhurskauden palvelijoiksi, mutta heidän loppunsa on oleva
heidän tekojensa mukainen.
Vielä minä sanon: älköön kukaan luulko minua mielettömäksi;
mutta vaikka olisinkin, ottakaa minut mieletönnäkin vastaan,
että minäkin saisin hiukan kerskata.
Mitä nyt puhun, kun näin suurella luottamuksella kerskaan,
sitä en puhu Herran mielen mukaan, vaan niinkuin mieletön.
Koska niin monet kerskaavat lihan mukaan, niin kerskaan minäkin.
Tehän hyvin suvaitsette mielettömiä, kun itse olette niin mieleviä.
Tehän suvaitsette, että joku teidät orjuuttaa,
että joku teidät syö puhtaaksi, että joku teidät saa saaliiksensa,
että joku itsensä korottaa, että joku lyö teitä kasvoihin.
Häpeäkseni sanon: tähän me kyllä olemme olleet liian heikkoja.
Mutta minkä joku toinen uskaltaa - puhun kuin mieletön -
sen uskallan minäkin.
He ovat hebrealaisia; minä myös. He ovat israelilaisia; minä myös.
He ovat Aabrahamin siementä; minä myös.
He ovat Kristuksen palvelijoita - puhun kuin mieltä vailla -
minä vielä enemmän. Olen nähnyt vaivaa enemmän,
olen ollut useammin vankeudessa, minua on ruoskittu ylen paljon,
olen monta kertaa ollut kuoleman vaarassa.
Juutalaisilta olen viidesti saanut neljäkymmentä lyöntiä, yhtä vaille;
kolmesti olen saanut raippoja, kerran minua kivitettiin, kolmesti olen
joutunut haaksirikkoon, vuorokauden olen meressä ajelehtinut;
olen usein ollut matkoilla, vaaroissa virtojen vesillä, vaaroissa
rosvojen keskellä, vaaroissa heimoni puolelta, vaaroissa pakanain puolelta,
vaaroissa kaupungeissa, vaaroissa erämaassa, vaaroissa merellä,
vaaroissa valheveljien keskellä;
ollut työssä ja vaivassa; paljon valvonut, kärsinyt nälkää ja janoa,
paljon paastonnut, kärsinyt vilua ja alastomuutta.
Ja kaiken muun lisäksi jokapäiväistä tunkeilua luonani,
huolta kaikista seurakunnista.
Kuka on heikko, etten minäkin olisi heikko?
Kuka lankeaa, ettei se minua polttaisi?
Jos minun kerskata täytyy, niin kerskaan heikkoudestani.
Herran Jeesuksen Jumala ja Isä, joka on ylistetty iankaikkisesti,
tietää, etten valhettele.
Damaskossa kuningas Aretaan käskynhaltija
vartioi damaskolaisten kaupunkia ottaaksensa minut kiinni,
ja muurin ikkuna-aukosta minut laskettiin korissa maahan,
ja niin minä pääsin hänen käsistänsä.
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.