Korkea veisu, luku 5
"Minä tulen yrttitarhaani, siskoni, morsiameni;
minä poimin mirhani ja balsamini,
minä syön mesileipäni ja hunajani, juon viinini ja maitoni."
Syökää, ystävät, juokaa ja juopukaa rakkaudesta.
Minä nukuin, mutta minun sydämeni valvoi. Kuule, rakkaani kolkuttaa:
"Avaa minulle, siskoseni, armaani, kyyhkyseni, puhtoiseni.
Sillä pääni on kastetta täynnä, kiharani yön pisaroita."
"Olen ihokkaani riisunut; pukisinko sen päälleni enää?
Olen jalkani pessyt; tahraisinko ne taas?"
Rakkaani pisti kätensä ovenreiästä sisään.
Silloin minun sydämeni liikkui häntä kohden;
minä nousin avaamaan rakkaalleni, ja minun käteni tiukkuivat mirhaa,
sormeni sulaa mirhaa salvan kädensijoihin.
Minä avasin rakkaalleni, mutta rakkaa- ni oli kadonnut, mennyt menojaan.
Hänen puhuessaan oli sieluni vallannut hämmennys.
Minä etsin häntä, mutta en häntä löytänyt;
minä huusin häntä, mutta ei hän minulle vastannut.
Kohtasivat minut vartijat, jotka kaupunkia kiertävät,
he löivät minua ja haavoittivat minut;
päällysharson riistivät yltäni muurien vartijat.
"Minä vannotan teitä, te Jerusalemin tyttäret: jos löydätte rakkaani,
mitä hänelle sanotte? Sanokaa, että minä olen rakkaudesta sairas."
"Mitä on sinun rakkaasi muita parempi, sinä naisista kaunein?
Mitä on sinun rakkaasi muita parempi, ettäs meitä näin vannotat?"
"Minun rakkaani on valkoinen ja punainen, kymmentä tuhatta jalompi.
Hänen päänsä on kultaa, puhtainta kultaa,
hänen kiharansa kuin palmunlehvät, mustat kuin kaarne.
Hänen silmänsä ovat kuin kyyhkyset vesipurojen partaalla,
jotka ovat maidossa kylpeneet ja istuvat runsauden ääressä.
Hänen poskensa ovat kuin balsamilava, kuin höystesäiliöt;
hänen huulensa ovat liljat, ne tiukkuvat sulaa mirhaa.
Hänen käsivartensa ovat kultatangot, krysoliittejä täynnä.
Hänen lantionsa on norsunluinen taideteos, safiireilla peitetty.
Hänen jalkansa ovat marmoripatsaat aitokultaisten jalustain nojassa.
Hän on näöltänsä kuin Libanon, uhkea kuin setripuut.
Hänen suunsa on sula makeus, hän on pelkkää suloisuutta. Sellainen on
minun rakkaani, sellainen on ystäväni, te Jerusalemin tyttäret."
Luku 6
"Minne on mennyt rakkaasi, sinä naisista kaunein?
Kunne on kääntynyt rakkaasi? Etsikäämme häntä yhdessä."
"Rakkaani on mennyt yrttitarhaansa, balsamilavojen luo,
paimentamaan yrttitarhoissa ja liljoja poimimaan.
Minä olen rakkaani oma, ja rakkaani on minun -
hän, joka paimentaa liljojen keskellä."
"Kaunis kuin Tirsa olet sinä, armaani,
suloinen kuin Jerusalem, peljättävä kuin sotajoukot.
Käännä pois silmäsi minusta, sillä ne kiehtovat minut.
Sinun hiuksesi ovat kuin vuohilauma, joka laskeutuu Gileadilta.
Sinun hampaasi ovat kuin lauma uuhia, pesosta nousseita,
kaikilla kaksoiset, ei yhtäkään karitsatonta.
Kuin granaattiomena, kypsyyttään halkeileva,
on sinun ohimosi huntusi takana.
Kuusikymmentä on kuningatarta ja kahdeksankymmentä sivuvaimoa
ja nuoria naisia ilman määrää:
yksi ainoa on minun kyyhkyseni, puhtoiseni,
äitinsä ainokainen, synnyttäjänsä valio.
Neitoset hänet nähdessään kiittävät hänen onneansa,
kuningattaret ja sivuvaimot ylistävät häntä."
"Kuka on neito, joka ylenee kuin aamunkoi, kauniina kuin kuu,
kirkkaana kuin päivänpaiste, peljättävänä kuin sotajoukot?"
"Pähkinätarhaan minä menin katselemaan laakson vihreyttä,
katsomaan, joko viiniköynnös versoo, joko kukkivat granaattipuut.
Aavistamattani asetti sieluni minut jalon kansani vaunuihin."
Luku 7
"Palaja, palaja, suulemitar! Palaja, palaja, ihaillaksemme sinua!"
"Mitä ihailette suulemittaressa, katselette hänen asekarkelossaan?"
"Kuinka kauniisti astelet kengissäsi, sinä ruhtinaan tytär!
Sinun lanteesi kaartuvat kuin kaulakorut, taiturin kätten tekemät.
Sinun povesi on ympyriäinen malja, josta sekoviini älköön puuttuko;
sinun uumasi on nisukeko, liljojen ympäröimä.
Sinun rintasi ovat kuin kaksi nuorta peuraa, kuin gasellin kaksoiset.
Sinun kaulasi on kuin norsunluinen torni.
Sinun silmäsi kuin Hesbonin lammikot Bat-Rabbimin portin luona;
sinun nenäsi on kuin Libanonin torni, joka katsoo Damaskoon päin.
Sinun pääsi kohoaa kuin Karmel, sinun pääsi palmikot ovat kuin
purppura; niihin pauloihin on kuningas kiedottu."
"Kuinka kaunis olet, kuinka suloinen, sinä rakkaus, riemuinesi! -
Sinun vartesi on kuin palmupuu, ja sinun rintasi niinkuin rypäleet.
Minä ajattelin: nousen palmupuuhun, tartun sen oksiin;
olkoot silloin rintasi niinkuin viinirypäleet
ja henkesi tuoksu kuin omenain tuoksu.
Ja olkoon suusi kuin jalo viini." "Viini, joka helposti valahtaa
rakkaaseeni ja kostuttaa nukkuvien huulet!
Minä olen rakkaani oma, ja minuun on hänen halunsa."
"Tule, rakkaani, lähtekäämme maalle, kyliin yöpykäämme.
Käykäämme varhain viinitarhoihin katsomaan,
joko viiniköynnös versoo ja ummut aukeavat,
joko kukkivat granaattipuut. Siellä annan sinulle rakkauteni.
Lemmenmarjat tuoksuavat, ja oviemme edessä kasvavat
kaikkinaiset kalliit hedelmät, uudet ja vanhat:
sinulle, rakkaani, olen ne säästänyt."
Luku 8
"Olisitpa kuin oma veljeni, äitini rintoja imenyt!
Tapaisin sinut ulkona, sinua suutelisin, eikä minua kukaan halveksuisi.
Minä johdattaisin sinut, veisin äitini taloon, ja hän neuvoisi minua.
Minä antaisin mausteviiniä juodaksesi, granaattiomenani mehua."
Hänen vasen kätensä on minun pääni alla,
ja hänen oikea kätensä halaa minua.
Minä vannotan teitä, te Jerusalemin tyttäret:
älkää herätelkö, älkää häiritkö rakkautta, ennenkuin se itse haluaa.
Kuka tuolla tulee erämaasta rakkaaseensa nojaten?
"Omenapuun alla sinut herätin.
Siellä sai sinut äitisi kerran, siellä sai sinut emosi.
Pane minut sinetiksi sydämellesi, sinetiksi käsivarrellesi.
Sillä rakkaus on väkevä kuin kuolema, tuima kuin tuonela on sen kiivaus,
sen hehku on tulen hehku, on Herran liekki.
Eivät suuret vedet voi rakkautta sammuttaa,
eivät virrat sitä tulvaansa upottaa. Jos joku tarjoaisi kaikki talonsa
tavarat rakkauden hinnaksi, häntä vain halveksuttaisiin."
"Meillä on pieni sisko, jolla ei vielä ole rintoja.
Mitä teemme siskollemme sinä päivänä, jona häntä kysytään?
Jos hän on muuri, rakennamme sille hopeasta harjan;
jos hän on ovi, sen setrilaudalla suljemme."
"Minä olen muuri, ja rintani ovat kuin tornit;
vaan nyt olen hänen silmissään niinkuin antautuvainen."
"Salomolla on viinitarha Baal-Haamonissa;
hän on jättänyt viinitarhan vartijoiden huostaan;
sen hedelmistä saisi tuhat hopeasekeliä.
Minun viinitarhani on minun omassa hallussani.
Sinulle, Salomo, tulkoot ne tuhat, ja sen hedelmän vartijoille kaksisataa."
"Sinä yrttitarhain asujatar, toverit kuuntelevat ääntäsi;
anna minun sitä kuulla."
"Riennä, rakkaani, kuin gaselli, kuin nuori peura balsamivuorille."
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.