Paavalin ensimmäinen kirje Korinttolaisille, luku 12
Mutta mitä hengellisiin lahjoihin tulee,
niin en tahdo, veljet, pitää teitä niistä tietämättöminä.
Te tiedätte, että kun olitte pakanoita,
teitä vietiin mykkien epäjumalien luo, miten vain tahdottiin.
Sentähden minä teen teille tiettäväksi, ettei kukaan,
joka puhuu Jumalan Hengessä, sano: "Jeesus olkoon kirottu",
ja ettei kukaan voi sanoa: "Jeesus olkoon Herra",
paitsi Pyhässä Hengessä.
Armolahjat ovat moninaiset, mutta Henki on sama;
ja seurakuntavirat ovat moninaiset, mutta Herra on sama;
ja voimavaikutukset ovat moninaiset,
mutta Jumala, joka kaikki kaikissa vaikuttaa, on sama.
Mutta kullekin annetaan Hengen ilmoitus yhteiseksi hyödyksi.
Niinpä saa Hengen kautta toinen viisauden sanat,
toinen tiedon sanat saman Hengen vaikutuksesta;
toinen saa uskon samassa Hengessä,
toinen taas terveeksitekemisen lahjat siinä yhdessä Hengessä;
toinen lahjan tehdä voimallisia tekoja; toinen profetoimisen lahjan,
toinen lahjan arvostella henkiä; toinen eri kielillä puhumisen lahjan,
toinen taas lahjan selittää kieliä.
Mutta kaiken tämän vaikuttaa yksi ja sama Henki,
jakaen kullekin erikseen, niinkuin tahtoo.
Sillä niinkuin ruumis on yksi ja siinä on monta jäsentä, mutta kaikki
ruumiin jäsenet, vaikka niitä on monta, ovat yksi ruumis, niin on Kristuskin;
sillä me olemme kaikki yhdessä Hengessä kastetut yhdeksi ruumiiksi,
olimmepa juutalaisia tai kreikkalaisia, orjia tai vapaita,
ja kaikki olemme saaneet juoda samaa Henkeä.
Sillä eihän ruumiskaan ole yksi jäsen, vaan niitä on siinä monta.
Jos jalka sanoisi: "Koska en ole käsi, en kuulu ruumiiseen",
niin ei se silti olisi ruumiiseen kuulumaton.
Ja jos korva sanoisi: "Koska en ole silmä, en kuulu ruumiiseen",
niin ei se silti olisi ruumiiseen kuulumaton.
Jos koko ruumis olisi silmänä, missä sitten olisi kuulo?
Jos taas kokonaan kuulona, missä silloin haisti?
Mutta nyt Jumala on asettanut jäsenet,
itsekunkin niistä, ruumiiseen, niinkuin hän on tahtonut.
Vaan jos ne kaikki olisivat yhtenä jäsenenä, missä sitten ruumis olisi?
Mutta nytpä onkin monta jäsentä, ja ainoastaan yksi ruumis.
Silmä ei saata sanoa kädelle: "En tarvitse sinua",
eikä myöskään pää jaloille: "En tarvitse teitä".
Päinvastoin ne ruumiin jäsenet, jotka näyttävät olevan heikompia,
ovat välttämättömiä;
ja ne ruumiin jäsenet, jotka meistä ovat vähemmän kunniakkaita,
me verhoamme sitä kunniallisemmin,
ja niitä, joita häpeämme, me sitä häveliäämmin peitämme;
mutta ne, joita emme häpeä, eivät sitä tarvitse.
Mutta Jumala on liittänyt ruumiin yhteen niin,
että antoi halvempiarvoiselle suuremman kunnian,
ettei ruumiissa olisi eripuraisuutta,
vaan että jäsenet pitäisivät yhtäläistä huolta toinen toisestaan.
Ja jos yksi jäsen kärsii, niin kaikki jäsenet kärsivät sen kanssa;
tai jos jollekulle jäsenelle annetaan kunnia,
niin kaikki jäsenet iloitsevat sen kanssa.
Mutta te olette Kristuksen ruumis ja kukin osaltanne hänen jäseniänsä.
Niinpä Jumala asetti seurakuntaan ensiksi muutamia apostoleiksi,
toisia profeetoiksi, kolmansia opettajiksi,
sitten hän antoi voimallisia tekoja,
sitten armolahjoja parantaa tauteja, avustaa, hallita, puhua eri kielillä.
Eivät suinkaan kaikki ole apostoleja? Eivät kaikki profeettoja?
Eivät kaikki opettajia? Eiväthän kaikki tee voimallisia tekoja?
Eihän kaikilla ole parantamisen armolahjoja?
Eiväthän kaikki puhu kielillä? Eiväthän kaikki kykene niitä selittämään?
Pyrkikää osallisiksi parhaimmista armolahjoista.
Ja vielä minä osoitan teille tien, verrattoman tien.
Luku 13.
Vaikka minä puhuisin ihmisten ja enkelien kielillä, mutta minulla
ei olisi rakkautta, olisin minä vain helisevä vaski tai kilisevä kulkunen.
Ja vaikka minulla olisi profetoimisen lahja ja minä tietäisin kaikki
salaisuudet ja kaiken tiedon, ja vaikka minulla olisi kaikki usko, niin että
voisin vuoria siirtää, mutta minulla ei olisi rakkautta, en minä mitään olisi.
Ja vaikka minä jakelisin kaiken omaisuuteni köyhäin ravinnoksi,
ja vaikka antaisin ruumiini poltettavaksi,
mutta minulla ei olisi rakkautta, ei se minua mitään hyödyttäisi.
Rakkaus on pitkämielinen, rakkaus on lempeä;
rakkaus ei kadehdi, ei kerskaa, ei pöyhkeile,
ei käyttäydy sopimattomasti, ei etsi omaansa, ei katkeroidu,
ei muistele kärsimäänsä pahaa,
ei iloitse vääryydestä, vaan iloitsee yhdessä totuuden kanssa;
kaikki se peittää, kaikki se uskoo, kaikki se toivoo, kaikki se kärsii.
Rakkaus ei koskaan häviä; mutta profetoiminen, se katoaa,
ja kielillä puhuminen lakkaa, ja tieto katoaa.
Sillä tietomme on vajavaista, ja profetoimisemme on vajavaista.
Mutta kun tulee se, mikä täydellistä on, katoaa se, mikä on vajavaista.
Kun minä olin lapsi, niin minä puhuin kuin lapsi,
minulla oli lapsen mieli, ja minä ajattelin kuin lapsi;
kun tulin mieheksi, hylkäsin minä sen, mikä lapsen on.
Sillä nyt me näemme kuin kuvastimessa, arvoituksen tavoin,
mutta silloin kasvoista kasvoihin; nyt minä tunnen vajavaisesti,
mutta silloin minä olen tunteva täydellisesti,
niinkuin minut itsenikin täydellisesti tunnetaan.
Niin pysyvät nyt usko, toivo, rakkaus, nämä kolme;
mutta suurin niistä on rakkaus.
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.