Korkea veisu, luku 1
Salomon korkea veisu.
Hän suudelkoon minua suunsa suudelmilla.
Sillä sinun rakkautesi on suloisempi kuin viini.
Suloinen on voiteittesi tuoksu, vuodatettu öljy on sinun nimesi;
sentähden sinua nuoret naiset rakastavat.
Vedä minut mukaasi, rientäkäämme!
Kuningas on tuonut minut kammioihinsa. Me riemuitsemme ja
iloitsemme sinusta, me ylistämme sinun rakkauttasi
enemmän kuin viiniä; syystä he sinua rakastavat.
"Minä olen musta, mutta ihana, te Jerusalemin tyttäret,
kuin Keedarin teltat, kuin Salomon seinäverhot.
Älkää katsoko sitä, että minä olen musta, päivän paahtama.
Äitini pojat vihastuivat minuun, panivat minut viinitarhain vartijaksi -
omaa viinitarhaani en vartioinut."
"Sano minulle sinä, jota sieluni rakastaa, missä laumaasi paimennat,
missä annat sen keskipäivällä levätä.
Miksi minä hunnutettuna joutuisin sinun toveriesi laumain luo!"
"Jos et sitä tiedä, sinä naisista kaunein, käy lammasten jälkiä ja
kaitse vohliasi paimenten telttapaikoilla."
"Tammaani, joka on faraon vaunujen edessä, sinut, armaani, vertaan.
Ihanat ovat sinun poskesi käätyi- nensä, kaulasi helminauhoinensa.
Me teemme sinulle kultakäädyt ynnä hopeasta niihin nastat."
"Kuninkaan istuessa pöydässään
tuoksui minun nardukseni kaiken aikaa.
Rakkaani on minulle mirhakimppu, joka rintojeni välissä lepää.
Rakkaani on kooferkukka-terttu Een-Gedin viinitarhoista."
"Katso, kaunis sinä olet, armaani;
katso, kaunis olet, silmäsi ovat kyyhkyläiset."
"Katso, kaunis sinä olet, rakkaani;
kuinka suloinen, kuinka vihanta on vuoteemme!
Huoneittemme seininä ovat setripuut, kattonamme kypressit."
Luku 2.
"Minä olen Saaronin kukkanen, olen laaksojen lilja."
"Niinkuin lilja orjantappurain keskellä,
niin on minun armaani neitosten keskellä."
"Niinkuin omenapuu metsäpuitten keskellä, niin on minun rakkaani
nuorukaisten keskellä; minä halajan istua sen varjossa,
ja sen hedelmä on minun suussani makea.
Hän on vienyt minut viinimajaan;
rakkaus on hänen lippunsa minun ylläni.
Vahvistakaa minua rypälekakuilla, virvoittakaa minua omenilla,
sillä minä olen rakkaudesta sairas."
Hänen vasen kätensä on minun pääni alla,
ja hänen oikea kätensä halaa minua.
Minä vannotan teitä, te Jerusalemin tyttäret, gasellien tai kedon peurojen
kautta: älkää herätelkö, älkää häiritkö rakkautta, ennenkuin se itse haluaa.
Kuule! Rakkaani tulee!
Katso, tuolla hän tulee hyppien vuorilla, kiitäen kukkuloilla.
Rakkaani on gasellin kaltainen tai nuoren peuran.
Katso, tuolla hän seisoo seinämme takana, katsellen ikkunasta sisään,
kurkistellen ristikoista.
Rakkaani lausuu ja sanoo minulle:
"Nouse, armaani, sinä kaunoiseni, ja tule.
Sillä katso, talvi on väistynyt, sateet ovat ohitse, ovat menneet menojaan.
Kukkaset ovat puhjenneet maahan, laulun aika on tullut,
ja metsäkyyhkysen ääni kuuluu maassamme.
Viikunapuu tekee keväthedelmää, viiniköynnökset ovat kukassa
ja tuoksuavat. Nouse, armaani, sinä kaunoiseni, ja tule.
Kyyhkyseni, joka piilet kallionkoloissa, vuorenpengermillä
anna minun nähdä kasvosi, anna minun kuulla äänesi,
sillä suloinen on sinun äänesi ja ihanat ovat sinun kasvosi."
Ottakaamme ketut kiinni, pienet ketut, jotka viinitarhoja turmelevat,
sillä viinitarhamme ovat kukassa.
Rakkaani on minun, ja minä hänen -
hänen, joka paimentaa liljojen keskellä.
Kunnes päivä viilenee ja varjot pakenevat, kiertele, rakkaani,
kuin gaselli, kuin nuori peura tuoksuisilla vuorilla.
Luku 3.
Yöllä minä vuoteellani etsin häntä, jota minun sieluni rakastaa,
minä etsin, mutta en löytänyt häntä.
"Minä nousen ja kiertelen kaupunkia, katuja ja toreja, etsin häntä,
jota minun sieluni rakastaa." Minä etsin, mutta en löytänyt häntä.
Kohtasivat minut vartijat, jotka kaupunkia kiertävät.
"Oletteko nähneet häntä, jota minun sieluni rakastaa?"
Tuskin olin kulkenut heidän ohitsensa, kun löysin hänet, jota minun
sieluni rakastaa; minä tartuin häneen enkä hellittänyt hänestä,
ennen kuin olin saattanut hänet äitini taloon, kantajani kammioon.
Minä vannotan teitä, te Jerusalemin tyttäret, gasellien tai kedon peurojen
kautta: älkää herätelkö, älkää häiritkö rakkautta, ennenkuin se itse haluaa.
Mikä tuolla tulee erämaasta kuin savupatsaat, tuoksuten mirhalta ja
suitsukkeelta, kaikkinaisilta kauppiaan hajujauheilta?
Katso, siinä on Salomon kantotuoli ja
sen ympärillä kuusikymmentä urhoa, Israelin urhoja,
kaikki miekkamiehiä, sotaan harjoitettuja;
jokaisella on miekka kupeellansa öitten kauhuja vastaan.
Kuningas Salomo teetti itsellensä kantotuolin Libanonin puista.
Sen patsaat hän teetti hopeasta, sen selustan kullasta,
sen istuimen purppurasta; sisältä sen koristeli Jerusalemin tyttärien rakkaus.
Tulkaa ulos, Siionin tyttäret, ja katsokaa kuningas Salomoa,
katsokaa kruunua, jolla hänen äitinsä hänet kruunasi hänen hääpäivänänsä,
hänen sydämensä ilonpäivänä.
Luku 4.
"Katso, kaunis sinä olet, armaani; katso, kaunis sinä olet.
Kyyhkyläiset ovat sinun silmäsi huntusi takana;
sinun hiuksesi ovat kuin vuohilauma, joka laskeutuu Gileadin vuorilta.
Sinun hampaasi ovat kuin lauma kerittyjä lampaita, pesosta nousseita,
kaikilla kaksoiset, ei yhtäkään karitsatonta.
Kuin punainen nauha ovat sinun huulesi, ja suusi on suloinen;
kuin granaattiomena, kypsyyttään halkeileva,
on sinun ohimosi huntusi takana.
Sinun kaulasi on niinkuin Daavidin torni, linnaksi rakennettu;
tuhat kilpeä riippuu siinä, urhojen varustuksia kaikkia.
Sinun rintasi ovat kuin kaksi nuorta peuraa, kuin gasellin kaksoiset,
jotka käyvät laitumella liljain keskellä.
Siksi kunnes päivä viilenee ja varjot pakenevat,
minä käyn mirhavuorelle ja suitsukekukkulalle.
Kaikin olet kaunis, armaani, ei ole sinussa ainoatakaan virheä."
"Tule kanssani Libanonilta, sinä morsiameni, tule kanssani Libanonilta.
Lähde pois Amanan huipulta, Senirin ja Hermonin huipuilta,
leijonain leposijoilta ja pantterien vuorilta."
"Olet lumonnut minut, siskoni, morsiameni, lumonnut minut yhdellä
ainoalla silmäykselläsi, yhdellä ainoalla kaulakoristeesi käädyllä.
Kuinka ihana onkaan sinun rakkautesi, siskoni, morsiameni!
Kuinka paljon suloisempi viiniä on sinun rakkautesi,
suloisempi kaikkia balsameja sinun voiteittesi tuoksu!
Sinun huulesi tiukkuvat hunajaa, morsiameni; mesi ja maito on sinun
kielesi alla, ja sinun vaatteittesi tuoksu on kuin Libanonin tuoksu."
"Suljettu yrttitarha on siskoni, morsia- meni, suljettu kaivo, lukittu lähde.
Sinä versot kuin paratiisi, jossa on granaattiomenia
ynnä kalliita hedelmiä, koofer-kukkia ja narduksia,
nardusta ja sahramia, kalmoruokoa ja kanelia ynnä kaikkinaisia
suitsukepuita, mirhaa ja aloeta ynnä kaikkinaisia parhaita balsamikasveja.
Sinä olet yrttitarhojen lähde, elävien vetten kaivo,
Libanonilta virtaavaisten."
"Heräjä, pohjatuuli, tule, etelätuuli; puhalla yrttitarhaani,
että sen balsamituoksut tulvahtaisivat.
Tulkoon puutarhaansa rakkaani ja syököön sen kalliita hedelmiä."
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.